ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       17 березня 2021 року                                                                м. Чернівці
                        Справа № 718/917/20
Провадження № 22-ц/822/308/21
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого - Литвинюк І. М. 
суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н. 
секретар: Собчук І.Ю.
       за участю: відповідачів – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача – ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, головуючий у І-й інстанції – Нерушка Т.І., 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 у травні 2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме, житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку розміром 3.37 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 73:225:890:00:01:002:0012, яка розташована на території Шипинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області; грошові внески з нарахованими до них відсотками та належною компенсацією, що знаходяться на зберіганні у філії Кіцманського відділення Ощадбанку №6797/027. 
Зазначав, що відповідачі є такими, що прийняли спадщину, оскільки проживали зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час його смерті в спірному господарстві.
На даний час в цьому господарстві проживає він, його мати ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_7 та їхні діти: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його брат ОСОБА_2 зареєстрований у даному будинку з народження, але не даний час там не проживає, оскільки після одруження разом з дружиною винаймає квартиру в м. Чернівці.
Зазначав, що він завжди вважав себе співвласником спірного господарства нарівні з матір`ю та братом, між ними ніколи не виникало конфліктів та суперечок щодо володіння та користування даним майном.
У 2018 році стосунки його дружини з його матір`ю дуже погіршилися, між ними часто почали виникати конфлікти, на врегулювання яких він впливати не міг, оскільки в даний час постійно працює у м. Києві та приїжджає додому зазвичай на вихідні та свята. 
07 травня 2018 року матір ОСОБА_1 вигнала його дружину разом з малолітніми дітьми з житлового будинку по АДРЕСА_1 і більше двох днів дружина з дітьми проживала у знайомих, оскільки іншого помешкання у них немає. Крім цього, ОСОБА_1 викинула його речі та членів його сім`ї в гараж, лише після його приїзду та звернення його до сільської ради, органів поліції, дружина з дітьми змогли повернутися додому.
Під час цього конфлікту ОСОБА_1 заявила, що вона є єдиним власником господарства і має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна, пред`явивши при цьому правовстановлюючі документи на житловий будинок, оформлені в порядку спадкування після смерті батька. 
Вказував на те, що державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право спадщину за законом на вищевказане спадкове майно на ім`я ОСОБА_1 без урахування частки позивача та його неповнолітнього брата.
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області у справі № 718/3569/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини із спадкодавцем на час смерті, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності на частку у спадковому майні - позовні вимоги в частині визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом було задоволено, оскільки такі свідоцтва були видані без урахуванням всіх спадкоємців, в іншій частині відмовлено.
Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 325/2006, ОСОБА_1 , подаючи заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 , не було зазначено про наявність інших спадкоємців та надано довідку виконкому Шипинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 748 від квітня 2006 року, в якій зазначено, що спадкоємцями за законом є дружина ОСОБА_1 , інших спадкоємців, а також непрацездатних та неповнолітніх, немає.
27 грудня 2018 року він звернувся до Кіцманської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку у спадковому майні, яке залишилося після смерті його батька, однак 14 лютого 2019 року державним нотаріусом Беженар А.М. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, оскільки на момент відкриття спадщини по 12 січня 2007 року він був зареєстрований у м. Харків, тобто в нього відсутній факт прийняття спадщини, так як він вчасно до шести місяців з дня смерті спадкодавця не подав заяви про прийняття спадщини до Кіцманської державної нотаріальної контори.
Вважав, що він пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки на час відкриття спадщини після смерті батька він навчався в Харківському університеті Повітряних Сил на денному відділенні факультету з підготовки студентів за контрактом з 01 вересня 2001 року зі строком навчання 5 років. 
У зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі, він був знятий з реєстрації в житловому будинку та в період з 20 лютого 2002 року по 12 січня 2007 року був зареєстрований в гуртожитку по АДРЕСА_2 . 
З 2007 року по 2018 рік він їздив на заробітки в країни Африки та Ірану, звідки частину грошових коштів через міжнародні платіжні системи переказував своїй матері та брату, що підтверджується даними його закордонних паспортів, квитанціями про переказ грошових коштів. Частину грошових коштів привозив з собою після закінчення поїздки. За зароблені позивачем кошти в спірному господарстві за період з 2007р. по 2018р. були проведені ремонтно-будівельні роботи, що підтверджується фотографіями господарства.
Вважає, що обставини, які вплинули на несвоєчасне прийняття спадщини після смерті батька, є поважними, незалежними від його волі, а також недобросовісна та неправомірна поведінка відповідачки ОСОБА_1 , якою повідомлялися неправдиві відомості щодо кола спадкоємців, дії працівників Шипинецької сільської ради, яким видавалися різного змісту довідки щодо кола спадкоємців, та державного нотаріуса, якою не здійснювалося з`ясування кола спадкоємців, їх розшук, повідомлення їх про відкриття спадщини чи виклику спадкоємців, внаслідок чого були порушені його права та законні інтереси, який від спадщини після смерті батька не відмовлявся.
Просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю у три місяця з моменту набрання рішенням законної сили.
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
На рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2020 року представник позивача ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Посилається не те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2020 року залишити без змін.
Зазначала, що ОСОБА_4 спадщину після смерті свого батька у встановленому законом порядку не прийняв та спадщину не претендував. Йому було відомо про смерть батька та що після його смерті залишилося спадкове майно. Обставини пропуску строку прийняття спадщини, які наведені позивачем не є поважними. Апелянт не зазначив, що саме йому перешкоджало подати заяву про прийняття спадщини у встановленим законом шестимісячний строк або ж позбавлення такої можливості надіслати заяву поштовою кореспонденцією до нотаріуса. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на подання заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме, житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку розміром 3.37 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 73:225:890:00:01:002:0012, яка розташована на території Шипинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області; грошові внески з нарахованими до них відсотками та належною компенсацією, що знаходяться на зберіганні у філії Кіцманського відділення Ощадбанку №6797/027. 
Спадкоємцями майна після його смерті є дружина ОСОБА_1 , сини ОСОБА_4 та ОСОБА_2 
27 грудня 2018 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Кіцманської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку у спадковому майні, яке залишилося після смерті його батька ОСОБА_6 
14 лютого 2019 року державним нотаріусом Беженар Д.М. надано відповідь позивачу про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки згідно з довідкою Кіцманської міської ради Кіцманського району Чернівецької області № 18 від 09 січня 2019 року встановлено, що ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини по 12 січня 2007 року був зареєстрований в м. Харків, тобто в нього відсутній факт прийняття спадщини, так як він вчасно до шести місяців з дня смерті спадкодавця не подав заяви про прийняття спадщини до Кіцманської державної нотаріальної контори.
Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 з 01 вересня 2001 року навчався в Харківському університеті Повітряних Сил на денному відділенні факультету з підготовки студентів за контрактом із строком навчання 5 років, у зв`язку з чим був знятий з реєстрації в житловому будинку по АДРЕСА_1 , та зареєстрований в гуртожитку в АДРЕСА_2 , в період з 26 червня 2002 року по 26 грудня 2006 року.
З 2007 року позивач ОСОБА_4 періодично виїжджав за кордон.
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15.07.2019р., залишеним без змін постановою Верховного суду від 05.02.2020р., позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнані недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 15 червня 2006 року ОСОБА_11 , державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори, на ім`я ОСОБА_1 , на спадкове майно - житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (колишня назва: АДРЕСА_1 за реєстровим № 1794; - земельну ділянку, кадастровий номер 73:225:890:00:01:002:0012, площею 3,37га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шипинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, за реєстровим № 1797; - грошові внески, що знаходяться на зберіганні у філії Кіцманського відділення Ощадного банку України № 6797/027 села Шипинці Кіцманського району Чернівецької області на особових рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , за реєстровим № 1796. 
В іншій частині заявлених вимог (про встановлення факту спільного проживання позивача із спадкодавцем на час смерті та про визнання права власності на частку у спадковому майні) відмовлено.      
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з частиною 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України.
Відповідно до ст. 1272 ЦК України наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.
При розгляді таких справ суди мають встановлювати, зокрема, коло спадкоємців, які прийняли спадщину.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.
Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Подання заяви про прийняття спадщини - нескладна юридична дія, яка не потребує ні значного часу, ні великих затрат, відтак, причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини мають бути настільки суттєвими, щоб обставини, які обумовлювали б ці причини, унеможливлювали подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Проте, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо.
Суд першої інстанції на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, дійшов правильного висновку про те, що підстави, на які посилався ОСОБА_4 щодо поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини не є поважними причинами пропуску ним строку для подання до нотаріальної контори у передбаченому законом порядку та у визначений строк заяви про прийняття спадщини.
Посилання ОСОБА_4 на те, що він завжди вважав себе співвласником спірного господарства нарівні з матір`ю та братом, між ними ніколи не виникало конфліктів та суперечок щодо володіння та користування даним майном також не є поважними причинами та підставами для надання додаткового строку для прийняття спадщини.
Колегія суддів також відхиляє доводи ОСОБА_4 про те, що він пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки на час відкриття спадщини після смерті батька він навчався в Харківському університеті Повітряних Сил на денному відділенні, з 01 вересня 2001 року зі строком навчання 5 років, оскільки вказані обставини не перешкоджали позивачу звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в тому числі за допомогою засобів поштового зв`язку. 
Враховуючи тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, що становить понад 13 років, а також встановлені обставини, апеляційний суд визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що заявник не довів існування об`єктивних та непереборних перешкод для прийняття спадщини, а отже ним не доведено, що пропуск зазначеного строку відбувся з поважних причин.
Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів для спростування висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.
На підставі викладеного, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 17 березня 2021 року.

Головуючий                     І.М. Литвинюк      
                                                 
Судді:                                               А.І. Владичан 
                                                І.Н. Лисак