ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3310/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: С.М. Гарань

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 січня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді          Парінова А.Б., 
суддів:                     Земляної Г.В.,
                                        Ключковича В.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області  про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в якому просить:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 10.04.2020 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із поданою заявою від 31.03.2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Черкаського апеляційного суду від 20.02.2020 року № 04-24/64/2020, з урахуванням фактично виплачених сум та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІII, починаючи з 19.02.2020 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що враховуючи рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, судді України, які перебувають у відставці, мають беззаперечне право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання залежно від зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді. З огляду на зазначене та враховуючи, що з 01.01.2020 змінились складові суддівської винагороди, то виникли правові підстави для проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте відповідачем протиправно відмовлено йому у здійсненні такого перерахунку.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення відповідача №2300-0307-8/13398 про відмову позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з поданою заявою від 31.03.2020. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Черкаського апеляційного суду від 20.02.2020                  № 04-24/64/2020 із врахуванням фактично сплачених сум, починаючи з 01.04.2020. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить змінити рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року, а саме: визначити дату початку перерахунку 19 лютого 2020 року, замість зазначеної судом першої інстанції - 01 квітня 2020 року та задовольнити позов повністю. Крім того, апелянт просить результат розгляду клопотання про покладення обов`язку врахувати ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" викласти відповідно до вимог ч. 1 ст. 372 КАС України, а також провести перерозподіл судових витрат відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України та стягнути на його користь судовий збір у сумі 840,80 грн. за подачу позову та 1261,20 грн. за подачу апеляційної скарги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається зокрема на те, що суд першої інстанції відступив від висновків Верховного Суду у зразковій справі та не правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права в частині визначення дати проведення перерахунку та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці. Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 139 КАС України неправомірно зменшив суму відшкодування розміру судового збору.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач 31.03.2020 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Черкаського апеляційного суду від 20.02.2020 № 04-24/64/2020.
Вказана довідка видана позивачу відповідно до Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України, про те, що станом на 01.01.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці складає 196537,00 грн.
Відповідач рішенням №2300-0307-8/13398 відмовив позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді. Вказану відмову відповідач обґрунтував тим, що рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення"  Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII та рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у відповідність, однак станом на 28.02.2020 відповідні зміни до  Закону № 1402-VIII не внесено.
Позивач, вважаючи, що йому було неправомірно відмовлено в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, звернувся за захистом порушених прав та інтересів до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив зокрема, з того, що з дня     ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. З огляду на зазначене та враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20, суд першої інстанції дійшов висновку, що перерахунок, який просить здійснити позивач з 19.02.2020, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020. Водночас, керуючись приписами ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Черкаський окружний адміністративний суд зазначив, що перерахунок грошового утримання позивача має бути здійснений з 01.04.2020, оскільки позивач звернувся із заявою про перерахунок 31.03.2020.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (зокрема, в частині визначення дати проведення перерахунку грошового утримання позивача), колегія суддів зазначає про таке.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).
У відповідності до ч. 4 ст. 142 вказаного Закону у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Положеннями ч.5 ст. 142 Закону №1402-VIII передбачено, що пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".
До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).
При цьому, згідно з пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Разом з тим, Законом України від 16.10.2019 №193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування", який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".
Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.
У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).
Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.
У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. 
Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 16 червня 2020 року у зразковій справі №620/1116/20 (провадження Пз/9901/5/20).
Відповідно до частини 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Крім того, Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 у справі           № 638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі № 200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що саме з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402-VIII.
Крім того, як правильно зауважує апелянт відповідно до п. 3 та п. 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1 (у редакції постанови     правління Пенсійного фонду     України     20.03.2017 № 5-1) звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді.
Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.
Таким чином, з огляду на зазначене та враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 16 червня 2020 року у зразковій справі № 620/1116/20 колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що перерахунок грошового утримання позивача має бути здійснений з 01.04.2020, оскільки позивач звернувся із заявою про перерахунок 31.03.2020.
Водночас, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта про те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 1 ст. 372 КАС України самовільно включив до позовних вимог його клопотання про необхідність покласти на відповідача обов`язок врахувати вимоги ЗУ № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та безпідставно відмовив у його задоволенні.
Так, з прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просив суд, зокрема, зобов`язати відповідача здійснити йому як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Черкаського апеляційного суду від 20.02.2020 року № 04-24/64/2020, з урахуванням фактично виплачених сум та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІII, починаючи з 19.02.2020 року.
Отже, позивач самостійно визначив відповідні позовні вимоги вказавши про необхідність зобов`язання відповідача здійснити йому перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням фактично виплачених сум та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІII та разом з цим, не просив суд встановлювати порядок виконання прийнятого судом рішення у відповідності до вимог ст. 372 КАС України.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана вимога позивача задоволенню не підлягає, оскільки є передчасною.
Також, безпідставним є і посилання апелянта про те, що суд першої інстанції зобов`язаний був вказати в резолютивній частині прийнятого рішення про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача щодо допуску прийнятого рішення до негайного виконання.
Так, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.
У разі необхідності у резолютивній частині також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення; 3) повернення судового збору; 4) призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат; 5) дату складення повного рішення суду.
Колегією суддів встановлено, що прийняте судом першої інстанції рішення повністю відповідає зазначеним вимогам.
При цьому, зі змісту оскаржуваного рішення не вбачається, що суд першої інстанції вирішував питання щодо допуску рішення суду до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць безпосередньо як одну з позовних вимог.
Таким чином, у вказаній частині доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Водночас, оскільки судом першої інстанції було неправильно визначено дату з якої позивачу необхідно провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Черкаського апеляційного суду від 20.02.2020 № 04-24/64/2020, то колегія суддів приходить до висновку, що у вказаній частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду необхідно скасувати та прийняти нове рішення, яким вимоги позивача задовольнити.
Проте, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для задоволення вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням фактично виплачених сум та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІII, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Разом з тим, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апелянта, що судом першої інстанції було не правильно здійснено розподіл судових витрат, оскільки позов містив декілька вимог (дві) немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат необхідно визначати виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.
Положеннями ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч. 1     ст. 317 КАС України       підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення дати з якої позивачу необхідно провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування у цій частині, та прийняття нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог.
Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта частково спростовують висновки викладені у рішенні суду першої інстанції у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ч.1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Вирішуючи відповідне питання, колегія суддів виходить з того, що під час звернення до суду з адміністративним позовом позивачем було заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, які пов`язані між собою та сплачено судовий збір як за одну позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 840,80 грн. та відповідно за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції - 1261,20 грн.
Отже, оскільки позивачем було сплачено судовий збір за одну вимогу немайнового характеру, яка судом задоволена частково та визначити розмір судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог не вбачається за можливе, колегія суддів приходить до висновку, що витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору у загальному розмірі 2102 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 139, 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Черкаського апеляційного суду від 20.02.2020 № 04-24/64/2020 із врахуванням фактично сплачених сум, починаючи з 01.04.2020 скасувати, та в цій частині прийняти нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці на підставі довідки Черкаського апеляційного суду від 20.02.2020                    № 04-24/64/2020 із врахуванням фактично сплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.
В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року залишити без змін.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, код ЄДРПОУ 213665387) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя                                                                      А.Б. Парінов

Судді:                                                                                          Г.В. Земляна

                                                                                                    В.Ю. Ключкович