ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ України
19 лютого 2021 року
м. Харків
Справа № 613/1505/19
Провадження № 22-ц/818/835/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Хорошевського О.М.
суддів – Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
розглянувши в порядку письмового провадження  без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 17 вересня 2020 року, постановлене суддею Уваровою Ю.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на ремонт,
УСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача витрати на проведення ремонту в сумі 172902.00 грн., покласти на відповідача судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після смерті у 2011 році батька відповідача ОСОБА_2  – ОСОБА_3 ,  ОСОБА_2  під час перебування в Україні звернулась до позивача з проханням привести до ладу квартиру, в якій проживав батько, зробити ремонт та переселитись в спірну квартиру з дочкою, у зв`язку з чим в присутності свідків передала  ОСОБА_1  ключі.  Позивач погодилась та приблизно за рік за власні кошти зробила в квартирі капітальний ремонт – провела опалення, облаштувала ванну кімнату, змінила підлогу, стелю, облаштувала дитячу кімнату. Згідно зі звітом про оцінку вартості ремонту, витрати позивачки склали 172902,00 грн. На сьогодні вони з дочкою продовжують проживати в квартирі, всі комунальні послуги сплачує саме ОСОБА_1 , дочка ходить в школу в ОСОБА_4 , стоїть на обліку у лікаря. Кошти за ремонт ОСОБА_2  обіцяла повернути, ця домовленість була усна, однак позивач довірилась ОСОБА_2 , оскільки це її двоюрідна сестра. В жовтні 2019 року відповідач приїхала в Богодухів, прийшла в квартиру, не попередивши про це, учинила скандал та сказала виселятись. Кошти, витрачені позивачем на ремонт, відповідач повертати відмовляється, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду.
Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 17 вересня 2020 року позовні вимоги залишені без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Скарга містить посилання на те, що судом першої інстанції не досліджено та не надано належної оцінки тим обставинам, що в квартирі, яка на праві власності належить ОСОБА_2 , громадянці Росії, її двоюрідна сестра, позивачка у справі, самостійно вселилась у 2015 році, попередньо провівши ремонт в квартирі, без усної домовленості між членами однієї родини та передачі ключів, просто не змогла б. Судом першої інстанції не прийнято до уваги і той факт, що позивачка протягом п`яти років постійно проживала у спірній квартирі, відновлювала її, вкладала значні фінансові ресурси на проведення капітального ремонту, проведення опалення та інше, постійно та в повному об`ємі сплачувала комунальні послуги. Саме наявність у ОСОБА_1 квитанцій про сплату за комунальні послуги за період з 2015 року по 2020 рік безсумнівно підтверджує той факт, що саме вона самотужки сплачувала витрати на утримання квартири, а не власниця, яка весь цей час знаходилась за межами України.
Відповідачкою не наведено жодного доказу на підтвердження факту фінансового утримання свого житла у м. Богодухові за цей період, наприклад, переведення грошей з Російської Федерації на сплату заборгованості за комунальні послуги, тощо. Судом першої інстанції повністю проігноровано пояснення свідків, які у судовому засіданні підтвердили, що сама відповідачка ніколи не мешкала в квартирі, яка дісталась їй у спадщину після батька, з моменту смерті на цій квартирі була обмаль разів, на відміну від її двоюрідної сестри, позивачки у справі, яка провідувала батька ОСОБА_2 за життя та приймала безпосередню участь у його похованні та в подальшому добросовісно користувалась даним житлом, яке до проведеного ремонту було у непридатному для проживання стані. Всі ці факти беззаперечно підтверджують той факт, що між сестрами була усна домовленість, і позивачка могла проживати в цій квартирі разом зі своєю неповнолітньою дитиною такий довгий проміжок часу лише за наявності відповідних правових підстав, бо інакше суперечить логіці та здоровому глузду. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За правилами до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів правомірності свого вселення в квартиру позивача та доказів надання згоди власником квартири на проведення ремонтних робіт, як і доказів того, що власник квартири – відповідач ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання відшкодувати витрати, понесені позивачем у зв`язку з ремонтом у належній їй квартирі. Отже підстави для застосування положень як ч.4 ст.390 ЦК України так і положень ст.778 ЦК України у даній справі відсутні, скільки позивач не є ані наймачем квартири, ані добросовісним набувачем в розумінні положень цивільного кодексу. Той факт, що договір найму між сторонами не укладався сторонами не заперечується, а сам факт здійснення позивачем ремонтних робот в квартирі без згоди власника не породжують у позивача права на відшкодування понесених витрат.
Щодо наданих суду квитанцій про оплату комунальних послуг, то ці докази жодним чином не впливають на наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, крім того у всіх квитанціях платником комунальних послуг зазначено саме ОСОБА_2 ..
Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.08.2012 Богодухівською нотконторою, що підтверджується витягом про державну реєстрацію № 35184462 від 15.08.2012 /а.с.14/.
У зазначеній квартирі проживає позивач ОСОБА_1 з неповнолітньою донькою, яка ходить до школи в м. Богодухові, перебуває на обліку в Богодухівській ЦРЛ, що не заперечувалось сторонами, підтверджується показаннями свідків, довідками Богодухівського ліцею №3, Богодухівської ЦРЛ. 
Договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, що також не заперечувалось сторонами.
Визначаючи статус ОСОБА_1 судова колегія виходить з того, що вона є користувачем жилової площі у квартирі АДРЕСА_1 у якій оселилась разом з донькою з дозволу власниці.
Зі звіту про оцінку вартості ремонту вбачається, що вартість ремонту, проведеного в двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 , складає 172902.00 грн.

Підтвердження надання згоди від ОСОБА_2 на проведення ремонтних робіт позивачкою матеріали справи не містять.

За правилами ст.778 ЦК України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Відповідно до ч.4 ст.390 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість, але у разу дотримання правил ст. 778 ЦК україни.

Оскільки під час розгляду справи доказів на підтвердження того, що між сторонами були домовленості та що позивачка отримала згоду на проведення ремонту у квартирі, яка належить на праві власності ОСОБА_2 позивачкою не надано, тому підстав для задоволення позовних вимог у суду не має. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, норми матеріального та процесуального права судом першої інстанції застосовані правильно, тому підстав для скасування судового рішення у суду апеляційної інстанції не має.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 17 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий                                                                              О.М. Хорошевський 

Судді:                                                                                   І.В. Бурлака

                                                                                           В.Б. Яцина 
Повне текст постанови складено 19 лютого 2021 року.