УХВАЛА
 
04 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 524/3213/20
провадження № 61-1091 ск 21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 жовтня 2020 року та на постанову Полтавського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення витрат, понесених на оплату житлово-комунальних послуг,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У травні 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про стягнення 20 534,61 грн, сплачених за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення.
 
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 жовтня 2020 року в складі судді Предоляка О. С. позов задоволено частково, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ,                7408,5 грн на відшкодування витрат сплачених за надані житлово-комунальні послуги.
 
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , 7408,5 грн на відшкодування витрат сплачених за надані житлово-комунальні послуги. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року в складі колегії суддів Прядкіної О. В., Бутенко С. Б., Обідіної О. І. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Автозаводського районного суду                м. Кременчука від 27 жовтня 2020 року скасовано в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь                ОСОБА_3 на відшкодування витрат сплачених за надані житлово-комунальні послуги 7408,50 грн., ухвалено в цій частині нове рішення. Відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на відшкодування витрат, сплачених за надані житлово-комунальні послуги.
 
Змінено рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 жовтня 2020 року в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування витрат, сплачених за надані житлово-комунальні послуги, визначено стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 по 7408,50 грн з кожного.
 
21 січня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Ціна позову у справі № 524/3213/20 становить 20 534,61 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому є малозначною у силу вимог закону.
 
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо сплати витрат на оплату житлово-комунальних послуг особами, які не є власниками житла та фактично цими послугами не користувалися. Справа має для нього виняткове значення, оскільки він є людиною похилого віку та немає інших доходів крім пенсії. Указані посилання не беруться до уваги, оскільки не містять обґрунтування зазначених обставин.

Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує його незгоду з оскарженими судовими рішеннями, й, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та виняткове для нього значення.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від                 19 грудня 1997 року).
 
З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
 
Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від                              27 жовтня 2020 року та на постанову Полтавського апеляційного суду від                            23 грудня 2020 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                                     Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                          В. І. Крат
 
                                                                                                                           М. М. Русинчук