ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 січня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/8883/20	
                                                                      Суддя І інстанції - Захарчук-Борисенко Н.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Сафронової С.В.,     
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , що діє за згодою матері - ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство у справах Ветеранів України, Відділ реалізації політики щодо постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Департаменту реалізації державної політики Міністерства соціальної політики України, Уповноважений Верховної Ради з прав людини Денісова Людмила Леонідівна про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , що діє за згодою матері - ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:
- визнати відмову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доньки ОСОБА_3 одноразової компенсації при настанні смерті годувальника, інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_3 та одноразової компенсації при настанні смерті батька, інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_3 протиправною та такою, що порушує її права;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доньки ОСОБА_3 одноразову компенсацію при настанні смерті годувальника, інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_3 у розмірі 242794 грн. та одноразову компенсацію при настанні смерті батька, інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_3 у розмірі 12519 грн., згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ;
- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради одноразову компенсацію при настанні смерті годувальника, інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_3 у розмірі 242794 грн. та одноразову компенсацію при настанні смерті батька, інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_3 у розмірі 12519 грн., згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано відмову Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , доньки ОСОБА_3 , одноразової компенсації при настанні смерті годувальника, інваліда  I групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_3 та одноразової компенсації при настанні смерті батька, інваліда I групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_3 - протиправною, та такою, що порушує її права.
Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , доньки ОСОБА_3 , одноразову компенсацію при настанні смерті годувальника, інваліда I групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_3 у розмірі - 242 794 грн. та одноразову компенсацію при настанні смерті батька, інваліда I групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_3 у розмірі - 12 519 грн. згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали  внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII.
Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради одноразову компенсацію при настанні смерті годувальника, інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_3 у розмірі - 242 794 грн. та одноразову компенсацію при настанні смерті батька, інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС- ОСОБА_3 у розмірі -12 519 грн., згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796- XII.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради оскаржило його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести рішення, яким позовну заяву залишено без задоволення.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що заява позивача від 27.05.2020 року що нарахування та виплати компенсації при настанні смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 - інваліда війни 1 групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС доньки ОСОБА_1 , надійшла до управління праці та соціального захисту виконкому Центрально-Міської районної у місті ради в електронному вигляді без належних документів та з порушенням термінів подання такої заяви. Відтак відмова у нарахуванні і виплаті одноразової компенсації при настанні смерті годувальника та одноразової компенсації при настанні смерті батька є правомірною.
В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому фіксування судового засідання відповідно до ст. 229 КАС України не здійснюється.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 , був визнаний гідним до строкової служби і був направлений до проходження строкової служби до лав Радянської Армії з 05.05.1986 по 16.05.1986, 16.06.1986, з 30.09.1986 по 06.10.1986, з 30.10.1986 по 31.10.1986 та виконував обов`язки щодо військової служби у зоні відчуження, ліквідуючи наслідки аварії на Чорнобильській АЕС, проходив строкову службу, та отримав захворювання, яке призвело до інвалідності І групи, що підтверджено довідкою до МСЕК від 10.01.2019 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
27.05.2020 року представник позивача засобами електронного зв`язку звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради подав заяву щодо нарахування та виплату доньці померлого інваліда війни І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС у 1986 ОСОБА_3 - ОСОБА_1 недоплаченої суми компенсації при настанні смерті інваліда війни І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС.
Листом № Д-355-П від 09.06.2020 року відповідач повідомив, що дружина та донька гр. ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради з заявою та необхідним пакетом документів для призначення компенсаційних виплат у встановлений законодавством термін не зверталися, тому призначити зазначену допомогу немає законних підстав.
Не погодившись за такими діями та відмовою у призначенні та виплати одноразових компенсацій, позивач звернулася з позовом до суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення виходить з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 № 936, Міністерство соціальної політики, як головний розпорядник бюджетних коштів, здійснює соціальні виплати постраждалим громадянам за Державними кошторисними призначеннями.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення регламентовані Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-ХІІ).
Правові підстави та порядок компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, сім`ям у зв`язку із втратою годувальника та щорічна допомога на оздоровлення таким особам визначено ст. 48 Закону № 796-ХІІ.
У відповідності до ч. 1 ст. 48 Закону № 796-ХІІ (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.
Компенсація, передбачена цією статтею, виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 48 Закону № 796- ХІІ).
Статтею 62 Закону № 796-ХІІ визначено, що роз`яснення порядку застосування цього Закону проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов`язковим для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади, всіма суб`єктами господарювання незалежно від їхньої відомчої підпорядкованості та форм власності.
За приписами ст. 87 Бюджетного Кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України належать, зокрема, видатки на програми соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VIII розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу" України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема, ст. 48 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Крім того, Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 визначено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.
Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомоги, зокрема, у розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" від 14.05.2015 № 285 обчислюється одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.
У відповідності до положень вищевказаної постанови, розмір одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи становить:
- інвалідам I групи - 379,3 гривні;
- інвалідам II групи - 284,4 гривні;
- інвалідам III групи - 189,6 гривні;
- сім`ям, які втратили годувальника, - 7586 гривень;
- батькам померлого - 3792 гривні;
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 760 затверджено Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян (далі - Порядок).
Цей Порядок регулює питання здійснення виплати передбачених статтею 48 Закону № 796-ХІІ одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї (далі - одноразова компенсація), та щорічної допомоги на оздоровлення (далі - щорічна допомога) деяким категоріям громадян.
Одноразова компенсація виплачуються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи) за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.
Виплата одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1146 "Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги", поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ,  а із заявою про нарахування та виплату спірних компенсацій представник позивача звернувся лише 27.05.2020  року, тобто з пропуском шестимісячного строку з дати смерті годувальника.
Зазначені обставини є підставою для відмови у нарахуванні і виплаті позивачу спірних компенсацій.
При цьому, в матеріалах справи також відсутні докази надання позивачем та/або його представником до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради заяви, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1146 "Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги", з відповідними документами, необхідними для призначення такої одноразової компенсації.
Одночасно з цим, скасований лист від 27.05.2020 року, направлений на електронну адресу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради не може бути визнано належною заявою, в розумінні постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1146 "Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги", оскільки не відповідає формі заяви, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 21.04.2015 № 441 та не містить відомостей про отримання документів Управлінням, які є додатками до заяви.
Враховуючи викладене, відмова Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради у нарахуванні та виплаті позивачу спірних одноразових компенсацій є правомірною, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.
Встановивши зазначені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмови у задоволені позовних вимог.
Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 7, 321, 322 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради - задовольнити. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову.
В задоволенні позову ОСОБА_1 , що діє за згодою матері - ОСОБА_2 -  відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова