ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/26706/20                                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г., секретар судового засідання Романович І.І., за участі представника позивача Титаренка В.М., представника відповідача Костюк М.Д., представника третьої особи Климчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе  69" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2020 р. у справі за адміністративним позовом  Приватного нотаріуса Київського міського округу ОСОБА_1  до Міністерства юстиції України, третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, про визнання протиправним та скасування наказу № 3733/4 від 26.10.2020 року

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2020 року Приватний нотаріус Київського міського округу ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Міністерства юстиції України, третя особа Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України (далі - третя особа) про визнання протиправним та скасування наказу №3733/5 від 26.10.2020 року.
Також позивачем подано заяву про забезпечення позову, якою просив вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 26.10.2020 року № 3733/5 винесеного на підставі Висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 21.10.2020 в повному обсязі до набрання законної сили у даній справі та зобов`язання Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати доступ приватному нотаріусу  Київського міського округу ОСОБА_1 (свідоцтво на право зайняття нотаріальною діяльністю №7398) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.     
В обґрунтування поданої заяви позивачем зазначено, що протиправність оскаржуваного наказу №3733/5 від 26.10.2020 на підставі висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 21.10.2020 є очевидною, оскільки прийнятий за межами компетенції відповідача. 
При цьому, даний наказ порушує права та інтереси позивача, зокрема, перешкоджають здійсненню професійної діяльності як нотаріуса. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2020 р. заяву про забезпечення адміністративного позову - задоволено частково: зупинено дію наказу Міністерства юстиції України від 26.10.2020 року № 3733/5 винесеного на підставі Висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 21.10.2020 в повному обсязі до набрання законної сили у даній справі. В іншій частині відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрунзе  69", яке не є стороною у справі, однак чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, подало апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що заява про вжиття заходів забезпечення позову фактично обґрунтовано протиправністю оскаржуваного рішення відповідача, при цьому, суд не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог, оскільки забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у справі фактично було б ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
У судовому засіданні представник відповідач та представник третьої особи підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, представник позивача заперечував проти її задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно частини третьої даної статті ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.
Положеннями частини першої статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
В силу частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.
Відповідно до абзацу 2 пункту 17 Постанови Пленуму ВАС України № 2 від 06.03.2008 року, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Позивач обгрунтував заяву тим, що відповідачем був виданий наказ №3733/5 від 26.10.2020 на підставі висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 21.10.2020 за межами його компетенції, оскільки, станом на дату розгляду Наказу, 12.10.2020 Господарським судом м.Києва відкрито провадження у справі №910/15365/20 за позовом ТОВ «ФК «Ассісто» до ПН КМНО ОСОБА_1. та ТОВ «ФК «Інвестхіллс Веста» про визнання протиправним та скасування рішень реєстратора в особі ПП КМНО ОСОБА_1.
Позивач зазначав, що ним було повідомлено Колегії Міністерства юстиції України про порушення провадження у справі, оскільки щодо нерухомого майна наявний спір, реєстраційні дії ПП КМНО ОСОБА_1 переглядаються в суді, Міністерство юстиції України, у відповідності до п.1 ч.2 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», не мало компетенції розглядати скаргу. 
Як наслідок, оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України в цілому прийнято з виходом за межі компетенції Міністерства юстиції України, ним порушується охоронюваний законом інтерес позивача, який полягає в тому, що органи державної влади, у тому числі і Міністерство юстиції України, будуть за приписами Конституції України діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України та законами України.           Отже, клопотання про вжиття заходів забезпечення позову фактично обґрунтовано протиправністю оскаржуваного рішення відповідача.
Однак, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що суд не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.
Колегія суддів приходить до висновку, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб є неможливим, оскільки забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у справі фактично було б ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. 
Відповідно до абз. 3-5 пункту 17 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», забезпеченням адміністративного позову в такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим. 
Наявність ознак протиправності рішення відповідача та його наслідків може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.
Відтак, враховуючи вищенаведені норми закону, зміст позовних вимог та спосіб забезпечення позову, який просив позивач та задовольнив суд, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про обґрунтованість даного клопотання, оскільки забезпечення позову у такий спосіб не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Внаслідок вказаного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта заслуговують уваги, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції, отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Статтею 317 КАС України визначені підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні рішення.
На підставі вказаного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції   при винесенні оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, що є підставою для її скасування, та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні заяви Приватного нотаріуса Київського міського округу ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Повний текст постанови виготовлено 01.03.2021 р.
Керуючись ст.ст.150, 151, 154, 317,328, 329 КАС України, суд,-

                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе  69" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2020 р. - задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2020 р. у справі за адміністративним позовом  Приватного нотаріуса Київського міського округу ОСОБА_1  до Міністерства юстиції України, третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, про визнання протиправним та скасування наказу № 3733/4 від 26.10.2020 року - скасувати.
У задоволенні заяви Приватного нотаріуса Київського міського округу ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Постанова  суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

                                                                                                                                                                                                                                           

Колегія суддів:                                                                                              О.В. Карпушова  

                                                                                                             Л.В. Губська

                                                                                                              А.Г. Степанюк