КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
23 лютого 2021 року                                                                                          м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду                                   Васильєва М.А., 
за участю:
учасників ДТП                                                                                         ОСОБА_1 
                                                                                                                               ОСОБА_2 
захисників                                                                                                      Олексієнка М.М.
                                                                                                                      Саханчука А.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Саханчука Андрія Дмитровича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 2 листопада 2020 року, якою
ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого                                           ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., 
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою суду ОСОБА_2 визнана винуватою в тому, що 6 вересня 2020 року о 21.40 год., керуючи автомобілем «Хюндай» реєстраційний номер  НОМЕР_1 , в м. Києві по               вул. Ломоносова, 54-А, не слідкувала за дорожньою обстановкою, за її зміною, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем «Форд» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, тобто, вчинила дії, якими порушила вимоги п. п. 2.3 б), 12.1, 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
 
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Саханчук А.Д. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що   ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнала, оскільки вона не порушувала швидкісного режиму під час керування автомобілем, в момент зіткнення керований нею автомобіль не рухався, а стояв. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на порушення ОСОБА_2 вимог п. 12.1 ПДР України, який стосується швидкості, тобто, відсутні данні, які б прямо вказували на те, із якою швидкістю рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , відсутні докази технічної фіксації швидкості руху, керованого ОСОБА_2 автомобіля Хюндай.
Апелянт зазначає про те, що  ОСОБА_2 не порушувала вимог п. 2.3. (б) ПДР України, оскільки від керування автомобілем не відволікалась, а, навпаки, вжила заходів до повної зупинки свого автомобіля, коли побачила пішоходів, яким вона дала можливість перейти проїжджу частину, а також побачила, що попереду неї знаходився автомобіль Форд під керуванням ОСОБА_1 , який рухався заднім ходом та здійснив наїзд на її  стоячий автомобіль Хюндай.
Також захисник вказує на те, що ОСОБА_2 не порушувала вимоги п. 13.1 ПДР України, оскільки вона дотримувалася безпечної дистанції до автомобіля Форд, який знаходився попереду неї, вона вчасно виявила його на дорозі та зупинилася. У даному випадку саме  водій автомобіля Форд ОСОБА_1 своїми односторонніми діями, а саме рухом, керованого ним автомобіля заднім ходом, здійснив критичне зменшення безпечної дистанції до автомобіля Хюндай, у зв`язку із чим і відбулося зіткнення транспортних засобів.
На переконання захисника матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не містять доказів, порушення останньою вимог   п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України. Матеріали справи не містять ані відеозаписів, ані даних щодо зафіксованої швидкості руху керованого ОСОБА_2 автомобіля, щоб казати про порушення швидкісного режиму, а саме вимог п. 12.1 ПДР України. Стосовно порушення вимог 13.1. ПДР України, то у даному випадку, безпечну дистанцію між автомобілями скоротив водій автомобіля Форд - ОСОБА_1 , який рухаючи заднім ходом здійснив наїзд на автомобіль Хюндай під керуванням ОСОБА_2 , а відтак, остання не порушувала вимог п. 13.1 ПДР України, оскільки своїми односторонніми діями, вона не могла уникнути зіткнення, так як автомобіль, що знаходився попереду рухався на неї заднім ходом. Окрім цього, зважаючи на вимоги п. 1.4. ПДР України, ОСОБА_2 розраховувала, що інший учасник дорожнього руху України, водій ОСОБА_1 буде дотримуватися вимог ПДР України, у даному випадку вимог п. 10.9. ПДД України, згідно із яким, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Апелянт також акцентував увагу на тому, що відповідно до постанови суду  від                             6 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні вказаного ДТП внаслідок порушення вимоги п.п. 2.3. (б), 10.9 Правил дорожнього руху України.
Апелянт зазначає, що зібрані у справі докази, такі як схема місця ДТП із зафіксованим місцем зіткнення та напрямками руху автомобілів до зіткнення, розташування автомобілів після зіткнення, наявні та зафіксовані на фото пошкодження автомобілів, прийняте судом рішення про те, що у вказаній ДТП винен водій автомобіля «Форд» ОСОБА_1 , а також не спростовані та не усунені сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_2 , спростовують твердження про порушення ОСОБА_2 вимог п.п. 2.3. (б), 12.1., 13.1 ПДР України, а відтак  у вчиненні останньої адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, опитавши експерта, залученого судом  в порядку   ст. 273 КУпАП, перевіривши доводи апеляційної скарги,  апеляційний  суд доходить  такого висновку. 
 
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
 
Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Однак, вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався не у повному обсязі. 
 
З наявних матеріалів встановлено, що 6 вересня 2020 року о 21.40 год. в м. Києві по               вул. Ломоносова, 54-А, сталось зіткнення між автомобілем «Хюндай» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем «Форд» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.
 
Відповідно до первинних пояснень ОСОБА_2 , наданих одразу після ДТП, 6 вересня 2020 року о 21.45 год., керуючи автомобілем «Хюндай Соната» біля свого дому, направлялась у напрямку до паркінгу. Перед пішохідним переходом зупинилась, щоб пропустити пішоходів. В цей момент назустріч заднім ходом на пішохідний перехід виїхав автомобіль Форд Фокус, і в`їхав в передню частину її автомобіля. Своєї вини не визнає  (ас. 4). 

Згідно з первинним поясненнями ОСОБА_1 , наданих після ДТП, 6 вересня 2020 року о 21.30 год. у дворі будинку № 54-а по вул. Ломоносова в м. Києві повільно рухався заднім ходом на мінімальній швидкості, контролюючи безпеку руху автомобіля по дзеркалах заднього виду. Переводячи погляд з лівого дзеркала заднього виду на праве дзеркало заднього виду помітив позаду автомобіль Хюндай Соната та загальмував. незважаючи на прийняті заходи, автомобіль Хюндай рухався швидко, не встиг загальмувати і відбулося зіткнення (ас. 5). 
 
З даних, які наявні в схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце                          6 вересня 2020 року в м. Києві по вул. Ломоносова, 54 А, дворова територія, вбачається розташування транспортних засобів після пригоди, які знаходяться на проїзній частині неподалік куту будинку  № 54 А. Транспортний засіб «Хюндай» державний номерний знак НОМЕР_3 розташований  на повороті для заїзду у двір , праве переднє колесо на відстані 4,6 м від правого бордюру, праве заднє колесо на відстані 5,7 м від правого бордюру, заднє праве колесо на відстані 10 м від бордюру, який знаходиться позаду автомобіля. Автомобіль «Форд» знаходиться попереду автомобіля «Хюндай», переднє праве та заднє праве колеса  на відстані 3,1 м від правого бордюру, заднє праве колесо на відстані 13.7 м від бордюру, який знаходиться позаду автомобіля.  Автомобілі стоять впритул: «Хюндай» правою передньою частиною, «Форд» задньою лівою частиною (ас. 3). 
В результаті зіткнення автомобілі отримали такі механічні пошкодження:
- у транспортному засобі «Форд Фокус» пошкоджено задній бампер;
- у транспортному засобі «Хюндай Соната» пошкоджено передній бампер, фара, декоративна решітка радіатора (ас. 3 зворот).
 
За результатами перевірки обставин ДТП працівниками поліції складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18  № 137871 від 6 вересня 2020 року щодо ОСОБА_2 ,  відповідно до якого  6 вересня 2020 року о 21.40 год., керуючи автомобілем «Хюндай» державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Ломоносова 54-А, не слідкувала за дорожньою обстановкою, не слідкувала за її зміною, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем «Форд», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, тобто вчинила дії, якими порушила вимоги п. п. 2.3 б), 12.1, 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_2 зазначила про те, що своєї вини не визнає, так як в її автомобіль в`їхав автомобіль «Форд Фокус» здаючи назад (ас. 1).
 
З наявних у матеріалах справи даних встановлено, що відносно ОСОБА_1 також був складений протокол про адміністративне правопорушення за порушення ним під час даної ДТП п. 2.3б), 10.9 ПРД України (ас. 2).
 
Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.  суд першої інстанції послався на відомості, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 137871 від                            6 вересня 2020 року, схему дорожньо-транспортної пригоди, пояснення учасників пригоди, та дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (ас. 18-19).
 
Однак, з таким рішенням суду першої інстанції неможливо погодитись, з огляду на таке.
 
Відповідно до положень п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
 
Положеннями п. 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
 
Пункт 13.1 ПДР України вказує на те, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
 
Загальними положеннями ПДР України передбачено, що безпечна дистанція - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.
 
Захисник Саханчук А.Д., підтримуючи апеляційну скаргу, пояснив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у порушенні п. п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України, а сам протокол про адміністративне правопорушення, який складений на особу, не може бути достатнім та переконливим доказом інкримінованого правопорушення. Що стосується п. 2.3 б, - він є загальним пунктом, і ОСОБА_2 його виконувала. Коли ОСОБА_2 керувала транспортним засобом, вона, як і зазначала у своїх поясненнях, дорожню обстановку враховувала, надавала переваги в русі пішоходам, призупинила свій транспортний засіб. Також ОСОБА_2 попереду свого транспортного засобу виявила транспортний засіб «Форд Фокус» під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухаючись заднім ходом, в`їхав в автомобіль під керуванням  ОСОБА_2 на час пригоди, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 перебував у нерухомому стані, про що й ОСОБА_2 зазначала у своїх поясненнях. Що стосується порушення ОСОБА_2 п. 12.1 ПДР України, то в даному випадку не зрозуміло,  яким чином зафіксована швидкість руху транспортного засобу, якщо на момент пригоди автомобіль був у нерухомому стані,  доказів швидкості руху транспортного засобу матеріали справи також не містять. Технічними приладами швидкість руху транспортного засобу не зафіксована, як і немає показань свідків щодо швидкості руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 . Матеріалами справи зафіксовано два транспортні засоби, які фактично розташовані впритул один до одного, з незначними механічними ушкодженнями, і це фактично не може вказувати на порушення ОСОБА_2       п. 12.1 ПДР України. Що стосується п. 13.1 ПДР України щодо дотримання безпечної дистанції,  то через те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності свого маневру, здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай», тобто,  сам факт руху транспортного засобу іншого водія заднім ходом свідчить про те, що він одноосібно скоротив дистанцію. ОСОБА_2 не мала технічної можливості уникнути зіткнення, оскільки інший водій, перебуваючи попереду її транспортного засобу, здійснив рух на її ( ОСОБА_2 ) транспортний засіб заднім ходом, тим самим скоротив дистанцію. Більш того,  сам водій ОСОБА_1 зазначав, що транспортний засіб під його керуванням рухався заднім ходом. Також з фотознімків, які наявні у матеріалах справи, вбачається, що на місці зіткнення по обох сторонах наявні інші транспортні засоби, ОСОБА_1 зазначає, що була обмежена оглядовість. В даній ситуації ОСОБА_2 при заїзді на прибудинкову територію зупинила свій транспортний засіб на повороті, не порушувала ПДР України. Автомобіль під керуванням ОСОБА_1   не рухався у попутньому напрямку з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , а здійснював рух заднім ходом, чим і скоротив дистанцію до транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 . Матеріали справи не містять доказів порушення   ОСОБА_2 пунктів ПДР України, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а всі сумніви, в розумінні положень ст. 62 Конституції України трактуються на користь особи, яка притягнута до відповідальності.
 
  ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, пояснила, що у настанні дорожньо-транспортної пригоди її вини немає, оскільки вона виконувала вимоги ПДР України. Так при заїзді на прибудинкову територію у поворот в`їжджала на невеликій швидкості, більш того, за кутом  будинку є пішохідний перехід, де знаходились  пішоходи. Вона зупинилась, пропускаючи пішоходів, і побачила,  як на її транспортний засіб заднім ходом рухається автомобіль «Форд Фокус». Вона подала звуковий сигнал, а також фари були увімкненні, і, вона була впевнена, що водій автомобілю «Форд Фокус» бачив автомобіль під її керуванням. Проте, водій «Форда» продовжив рух, поки не зіткнувся з її автомобілем. 
 
ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснив, що транспортний засіб під його керуванням рухався з мінімальною швидкість заднім ходом. Факт того, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 зупинився перед ДТП матеріалами справи не підтверджений. Коли транспортний засіб під  його керуванням здійснював рух заднім ходом, то автомобіля під керуванням ОСОБА_2 не було, як і не було пішоходів, про які вказувала ОСОБА_2 , яким вона, нібито,  надавала переваги в русі. Не зрозуміло, які саме заходи вживала ОСОБА_2 для того, щоб уникнути зіткнення, адже на  підтвердження цього  також немає будь-яких даних у матеріалах справи. Швидкість руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 була значною, що підтверджується значними пошкодженнями транспортного засобу «Форд Фокус», які підтверджені на СТО. На переконання ОСОБА_1 , у  даній ситуації тягар доведення лежить саме на ОСОБА_2 . Пішоходи - свідки, є зацікавленими особами. Проте, їх немає у справі, а тому  пішоходів не було. Значні пошкодження транспортного засобу «Форд Фокус» були виявлені на СТО.
 
Захисник  Олексієнко М.М. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та пояснив суду,  що фотознімки  під час допиту експерта в суді розглядались в частині знаходження уламків  відносно автомобілів після ДТП,  і стояло питання,  чи хтось переміщував уламки чи ні, але така інформація не була відома, тому експерт  надав висновок, виходячи з тієї інформації, яка зафіксована на фотознімках. Якщо уламки ніхто не чіпляв, то версія                ОСОБА_1 є технічно неспроможною, але на  наявних у справі фотознімках видно, що положення уламків зміщувалось. Вважає, що вина ОСОБА_4 доведена. 
 
Допитаний в порядку ст. 273 КУпАП експерт Колбаков С.В. , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, суду апеляційної інстанції пояснив, що з урахуванням того, що транспортні засоби після настання дорожньо-транспортної пригоди свого розташуванням не змінювали, на фотознімках зафіксовані транспортні засоби після ДТП та  уламки червоного кольору, які відносяться до лівої протитуманної фари. На автомобілі «Хюндай» елементів червоного кольору немає. Формат осипу, який зафіксований на фотокартках,  можливий за умови руху автомобілю «Форд», а не за умови якщо рухається автомобіль «Хюндай». Якщо автомобіль «Форд» перебуває у нерухомому стані, то уламки мають переміщатись під передню частину автомобілю «Хюндай». Якщо автомобіль «Форд» рухається, то уламки відповідно зміщуються під задню частину автомобілю «Форд», тобто якщо ці уламки перебувають у тому стані, який зафіксований на фотознімках, одразу після ДТП,  то в такому випадку автомобіль «Форд» на момент ДТП мав рухатись. Що стосується автомобілю «Хюндай», то рухався вказаний транспортний засіб чи ні, вказати не може, але, виходячи з версій учасників ДТП, де по версії водія автомобілю «Форд» транспортний засіб «Хюндай» рухався, враховуючи слідову інформацію, якщо уламки  не зміщувались, то версія водія транспортного засобу «Форд» є технічно неспроможною. За таких обставин є спроможною версія водія автомобілю «Хюндай», що  її автомобіль перебував у нерухомому стані, а транспортний засіб під керуванням водія «Форд» рухався. Якщо б рухались обидва автомобілі і зіткнулись, то автомобіль «Форд» мав рухатись, щоб уламки потрапили під його задню частину автомобіля. Уламки, які зазначені на фотознімках, вказують на рух транспортного засобу «Форд».
 
З фотознімків, які наявні в матеріалах справи, встановлено, що дійсно ДТП відбулась на місці, де наявні залишки розмітки пішохідного переходу, при цьому автомобіль під керуванням ОСОБА_1 стоїть на пішохідному переході, а автомобіль під керуванням ОСОБА_2 - перед  пішохідним переходом, що підтверджує пояснення ОСОБА_2 про те, що вона зупинилась перед пішохідним переходом, і не спростовує її пояснень щодо причин зупинки. Окрім того, на фотознімках зафіксоване розміщення уламків внаслідок ДТП та місцерозташування автомобілів  (ас. 13-17, 35-36, 45-46, 62-74).
 
За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, з урахуванням відсутності даних про будь-яке переміщення транспортних засобів та зміщення уламків після ДТП, зважаючи на показання експерта під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить висновку, що матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження порушення ОСОБА_2 п. 2.3 б), 12.1, 13.1 ПДР України.
 
Зважаючи на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,  за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційна скарга захисника є обґрунтованою та  підлягає  до задоволення, постанова місцевого суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, - 
П О С Т А Н О В И Л А : 
Апеляційну скаргу захисника Саханчука Андрія Дмитровича в інтересах ОСОБА_2  - задовольнити.
 
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 2 листопада 2020 року щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, - скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного, передбаченого ст. 124 КУпАП.
 
Постанова оскарженню не підлягає.

 
                Суддя
Київського апеляційного суду                                                                                                      М.А. Васильєва