Постанова
Іменем України
01 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 359/7343/19
провадження № 61-5869св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - Обслуговуючий кооператив «Ідея»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану його адвокатом Осадчою Анною Валеріївною, на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 січня 2020 року у складі судді Соколової В. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2019 року Обслуговуючий кооператив «Ідея» (далі - ОК «Ідея») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання кооперативної угоди про сплату пайового внеску.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області                         від 02 жовтня 2019 року у складі судді Журавського В. В. відкрито провадження у справі.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, 17 грудня 2019 року ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження. 
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 січня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2019 року.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, наведені заявником причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу передати за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що з ухвалою суду першої інстанції відповідач був ознайомлений лише 10 грудня 2019 року, а тому звернувшись до суду із апеляційною скаргою 17 грудня 2019 року він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, передбачене пунктом 2 частиною другою статті 354 ЦПК України. Вважає посилання апеляційного суду на повідомлення про вручення його адвокату Коноваленку Д. С. поштового відправлення 13 листопада 2019 року помилковим, оскільки останній не отримував поштового листа із ухвалою про відкриття провадження у справі та не підписував це поштове повідомлення. 
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 02 жовтня 2019 року і цією ж ухвалою відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 січня 2020 року.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
02 жовтня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області постановив ухвалу про відкриття провадження у справі. 
 
Копія вказаної ухвали суду вручена адвокату ОСОБА_1 - Коноваленку Д. С. 13 листопада 2019 року за адресою місця проживання відповідача: АДРЕСА_1 (а. с. 21, 34).
 
Сторона відповідача визнала у суді апеляційної інстанції обставину надання адвокатом Коноваленком Д. С. правової допомоги ОСОБА_1 .
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
За змістом частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 354 ЦПК Україниапеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 354 ЦПК Україниучасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
 
Частиною третьою статті 354 ЦПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
 
Згідно з частинами третьою-четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому 
статтею 358 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо заявником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнанні судом неповажними.
 
Звертаючись до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою ОСОБА_1 посилався на те, що ухвалу суду першої інстанції від 02 жовтня 2019 року вручено йому не було, а про її наявність його адвокат дізнався під час ознайомлення із матеріалами справи лише 10 грудня 
2019 року, а тому вважав, що він має право на поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної ухвали.
 
13 січня 2020 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу, якою визнав зазначені причини пропуску строку неповажним, з огляду на вручення 13 листопада 2019 року ОСОБА_1 поштового відправлення із ухвалою суду першої інстанції, та надав строк для зазначення інших підстав для поновлення строку.
 
На виконання ухвали суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 через представника - адвоката Осадчу А. В. надіслав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначено про те, що відповідач перебуває за кордоном. Повідомлення про вручення 13 листопада 2019 року поштового відправлення його адвокат Коноваленко Д. С. не підписував та ухвалу суду першої інстанції не отримував.
 
Вказані ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження суд правильно визнав необґрунтованими, оскільки доказом отримання адвокатом відповідача - Коноваленком Д. С. поштового відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі є повідомлення про його вручення (а. с. 34), а також дані Укрпошти (відстеження кореспонденції) про вручення цього поштового відправлення (а. с. 64).
Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі (частина п`ята статті 130 ЦПК України).
 
Колегія суддів враховує те, що матеріали справи не містять документів, підтверджуючих повноваження Коноваленка Д. С. як адвоката ОСОБА_1, однак стороною відповідача визнані обставини щодо захисту його інтересів адвокатом Коноваленком Д. С., а тому вони не підлягають доказуванню (частина перша статті 82 ЦПК України).
 
При цьому судова повістка була відправлена судом саме на адресу місця проживання відповідача: АДРЕСА_1 .
 
Доводи касаційної скарги про те, що Коноваленко Д. С. не підписував повідомлення про вручення поштового відправлення є необґрунтованими, оскільки на цьому повідомлення міститься підпис особи, яка його отримала, а неналежність цього підпису Коноваленку Д. С. відповідачем належними та допустимими доказами не доведено.
 
Отже, суд апеляційної інстанції, установивши, що ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження від 02 жовтня 2019 року відповідач отримав 13 листопада 2019 року, а із апеляційною скаргою звернувся 
17 грудня 2019 року, тобто із пропуском п`ятнадцятиденного строку, встановленого пункту 2 частини другої статті 354 ЦПК України,з дня вручення йому судового рішення, інших поважних причин пропуску такого строку не навів, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.
 
Вказані ОСОБА_1 обставини не пов`язані із непереборними та об`єктивними причинами, які перешкоджали чи могли бути перешкодою для подачі апеляційної скарги у строки, визначенні чинним законодавством України.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.
 
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими (справа «Олександр Шевченко проти України» рішення від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» рішення від 14 жовтня 2003 року).
 
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.
 
Таким чином, оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена із додержанням норм процесуального права та з`ясуванням обставин, що мають значення при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження, відповідністю висновків апеляційного суду обставинам та матеріалам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану його адвокатом Осадчою Анною Валеріївною,залишити без задоволення, 
а ухвалу Київського апеляційного суду від 31 січня 2020 року- без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
                                                                                                        
    О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара