ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 січня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/1178/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області  
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року (суддя Калашник Ю.В., повний текст рішення складено 01.06.2020) в адміністративній справі
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Запорізькій області 
про визнання протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати: податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 04.10.2019: № 0000893305, № 0000883305; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.10.2019 № Ф-0000903305; рішення від 04.10.2019 № 0000913305 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року позов задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що податковим органом у період з 15.04.2019 по 26.04.2019 проведено планову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, за результатами якої складено Акт від 15.05.2019 № 379/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .
У період з 13.08.2019 по 19.08.2019 ГУ ДФС у Запорізькій області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірка ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з поданням платником податків заперечень на Акт перевірки від 15.05.2019 та складено акт від 27.08.2019 № 678/08-01-13-05/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016    по 31.12.2018.
В ході перевірки було встановлено порушення з боку позивача: п.п. 177.2, 177.4  ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 269761,31 грн.; пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10  Податкового кодексу України, а саме: заниження суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 22480,11 грн.; п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст. 8, п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: занижено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 207358,69 грн. 
За висновком податкового органу протягом 2017-2018 років ФОП ОСОБА_1 придбав дизельне пальне у на суму 841338,02 грн. та 657335,95 грн. відповідно. Проте згідно з фіскальними чеками, наданими до перевірки, періодичність придбання пального здійснюється у короткий термін часу та за одними адресами, наявні фіскальні чеки на придбання пального у кількості від 5 до 50 літрів, що не відповідає технічним вимогам транспортних засобів, які використовуються у господарській діяльності позивача. Придбання палива здійснювалось підприємцем на АЗС щоденно по декілька разів на добу у незначних обсягах при наявності 5 транспортних засобів, тоді як позивач мав включити до складу валових витрат лише витрати, що пов`язані з перевезенням вантажу, тобто дизельне паливо, яке було використано від пункту навантаження до пункту розвантаження. Враховуючи викладене, контролюючим органом зроблено висновок про неможливість реального здійснення платником податків операцій по придбанню дизельного палива з урахуванням часу, місця знаходження транспортних засобів та обсягів придбання дизельного палива, необхідного для виконання.
На підставі Акту перевірки від 27.08.2019 № 678/08-01-13-05/ НОМЕР_1 податковим органом 04.10.2019 прийняті: податкове повідомлення-рішення форми «Р» № 0000893305, згідно з яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок з доходів фізичних осіб» в загальному розмірі 404641,97 грн., з якого 269761,31 грн. – основне зобов`язання, 134880,66 грн. – штрафні (фінансові) санкції; податкове повідомлення-рішення форми «Р» № 0000883305, відповідно до якого позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» на загальну суму 33720,17 грн., з якої 22480,11 грн. – сума основного зобов`язання, 11240,06 грн. – сума штрафних (фінансових) санкцій; рішення № 0000913305 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 29502,47 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-0000903305 про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 207358,69 грн.
Не погодившись з прийнятими податковим органом рішеннями та вимогою, позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до  ст. 14 Податкового кодексу України  в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Статтею 177  Податкового кодексу України  визначено, що об`єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.
До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.
За приписами  ст. 138 ПК України    однією зі складових витрат, які враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, є витрати операційної діяльності, які включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших  статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що у період, який перевірявся, ФОП ОСОБА_1 здійснював вантажні перевезення по території України. Кошти, які витрачалися позивачем на придбання дизельного палива, були віднесені до складу витрат, пов`язаних з господарською діяльністю.
При цьому суд апеляційної інстанції не знаходить обґрунтованими доводи апелянта, що оскільки придбання палива здійснювалося позивачем на АЗС щоденно по декілька разів на день у незначних обсягах, такі витрати не повинні включатися до складу валових витрат, адже такі висновки є лише припущенням податкового органу.
Статтею 44 Господарського кодексу України  встановлено, що одним із принципів підприємництва є самостійність формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону.
Податковим кодексом України  також передбачено, як було зазначено вище, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, пов`язані    з господарською діяльністю.
Позивачем під час перевірки було надано банківські виписки, фіскальні чеки, видаткові накладні, податкові накладні, акти списання палива, що не заперечується апелянтом.
Додатково до суду позивачем надано наказ ФОП ОСОБА_1 № 2 від 03.01.2017    «Про встановлення норм витрат паливо-мастильних матеріалів на автомобільному транспорті»  , накази ФОП ОСОБА_1  № 1 від 02.01.2017 «Про забезпечення дизельним пальним» та № 5 від 03.12.2018    «Про внесення змін до наказу від 02.01.2017 № 1 «Про забезпечення дизельним пальним», акти списання палива, фіскальні чеки на придбання палива, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які використовуються ФОП ОСОБА_1 для провадження господарської діяльності, договори на організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом, укладені ФОП ОСОБА_1 , товарно-транспортні накладні.
Таким чином, позивач в повному обсязі належними доказами підтвердив документально понесені під час ведення господарської діяльності протягом спірного періоду витрати на придбання палива та спростував висновки податкового органу. 
При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що чинне законодавством не встановлює обмеження у періодичності закупівель та кількості придбання матеріальних цінностей суб`єктом господарювання, а отже доводи контролюючого органу, що оскільки придбання палива здійснювалося позивачем на АЗС щоденно по декілька разів на день у незначних обсягах, то такі витрати не повинні включатися до складу валових, не заслуговують на увагу.
Також суд апеляційної інстанції встановив, що подібним правовідносинам, але за інший податковий період, було раніше надано оцінку судами, зокрема, у справі № 808/2126/17. Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2020 року підтвердив правильність висновків судів нижчих інстанцій про необґрунтованість аналогічних висновків податкового органу.
Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних рішень та вимоги податного органу.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

                              Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року в адміністративній справі № 280/1178/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 19 січня 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 19 січня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров