ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6801/20 Справа № 205/2442/19 	  	Головуючий у першій інстанції: Басова Н. В. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства “Альфа-Банк” на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство “Альфа-Банк”, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Новокодацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 15 травня 2006 року між ним та АКБСР «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 09/2/196-6. 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис № 24698 щодо стягнення з позивача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 177445,30 доларів США. 09 серпня 2018 року старшим державним виконавцем Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Демською Г.С. на підставі виконавчих написів було відкрито виконавче провадження № 56966071 з примусового виконання виконавчого напису № 24698 від 31 жовтня 2017 року, на суму 4783925,29 грн., яке було об`єднане в одне зведене виконавче провадження № 56974080 від 09 серпня 2018 року з виконавчим провадженням № 56966627 від 09 серпня 2018 року, на загальну суму 8483016,95 грн. В рамках зведеного виконавчого провадження № 56974080 від 09 серпня 2018 року була винесена постанова про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника. Позивач вважає, що зазначений нотаріальний напис вчинено з порушенням норм законодавства України, внаслідок чого він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Тому позивач просив?визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 24698 від 31 жовтня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. щодо стягнення з позивача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 09/2/196-6 від 15 травня 2006 року в 177445,30 доларів США.
Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , вирішено визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 24698 від 31 жовтня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором №09.2/196-6 від 15 травня 2006 року у розмірі 177445,30 доларів США.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство “Альфа-Банк”, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 15 травня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 09/2/196-6 (а.с. 12-13 т.1). 
31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем вчинено виконавчий напис №24698 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості, що виникла за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 09/2/196-6 від 15 травня 2006 року за період з 01 червня 2015 року по 12 вересня 2017 року в розмірі 177445,30 доларів США, яка складається з простроченої заборгованості – 77070,14 доларів США; простроченої заборгованості по нарахованих відсотках – 100375,15 доларів США (а.с. 91 т.1).
09 серпня 2018 року старшим державним виконавцем Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Демською Г.С. на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 56966071 з примусового виконання виконавчого напису №24698 від 31 жовтня 2017 року, на суму 4783925,29 грн. (а.с. 49 т.1).
Приватним нотаріусом Чуловським В.А. суду надано повну копію документів, на підставі яких було видано вищевказаний виконавчий напис (а.с. 90 — 100 т. 1). Згідно вказаного пакету документів, нотаріусу не надавався розрахунок заборгованості, за яким можливо було б встановити період та розмір нарахування банком заборгованості за кредитним договором. Натомість на а.с. 94 у т. 1 наявна інформаційна довідка, яка містить інформацію про розмір боргу.
Суду надано копію повідомлення банка за №022/2467 від 08 липня 2008 року, яке було оформлене на ім”я ОСОБА_1 , де зазначено, зокрема, що відповідно до п. 4.4 договору кредиту, термін користування кредитом вважається таким, що закінчився і позичальник зобов”язаний повернути кредит у повному обсязі (а.с. 14-16 т.1).
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України).
Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17.
В даному випадку при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріуса не перевірено належним чином безспірність розміру сум, що визначені до стягнення за виконавчим написом, а також відсутність спору між сторонами кредитного договору.
Враховуючи надання суду копії повідомлення за №022/2467 від 08 липня 2008 року, де, зокрема, зазначено, що відповідно до п. 4.4 договору кредиту, термін користування кредитом вважається таким, що закінчився і позичальник зобов”язаний повернути кредит у повному обсязі (а.с. 14-16 т.1); приймаючи до уваги, що пунктом 4.4. кредитного договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов”язків, визначених п.п. 3.3.2-3.3.6, 3.3.11-3.3.15 кредитного договору, порушення позичальником умов договору, визначених п. 1.3, протягом більше, ніж 5 днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов”язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню), - колегія дійшла висновку, що на час оформлення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, було спірним нарахування процентів за вищевказаним кредитним договором у період часу після липня 2008 року.
З у рахуванням  викладеного,  колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, що пред`явлений до банку, та визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. щодо стягнення з позивача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 09/2/196-6 від 15 травня 2006 року в 177445,30 доларів США, - таким, що не підлягає виконанню.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду – без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Альфа-Банк” – залишити без задоволення. 
Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2020 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді