Справа № 161/19160/20  Провадження №33/802/84/21 	Головуючий у 1 інстанції:Крупінська С. С. 	
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2021 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Тратнікова Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2020 року, 
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08 листопада 2020 року об 23 год. 50 хв. в м.Луцьку керував автомобілем марки «Опель Омега», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із такою постановою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вказує, що в суді першої інстанції він своєї вини у вчиненні правопорушення не визнавав, однак з невідомих причин судом в судовому рішенні вказано про визнання ним вини. При розгляді справи суддя не роз`яснив йому права щодо користування юридичною допомогою, чим і порушив його право на захист. Зазначає, що у зазначений в протоколі час та дату він автомобілем взагалі не керував, а тому у поліцейських не було підстав для проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння. В суді першої інстанції під час розгляду справи свідки, які зазначені в протоколі не допитувались, відеозапис, який міститься в матеріалах справи не досліджувався. Вважає, що матеріали, які містяться в справі не підтверджують його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Тратнікова Я.В., які скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити з підстав викладених в ній, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №069415 від 09.11.2020 року, який складений за участі двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 09.11.2020 року в м.Луцьку керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд проводився із застосуванням спеціального технічного засобу "Драгер" в присутності двох свідків; 
       - письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09.11.2020 року, з яких вбачається, що вони були присутніми при проходженні на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння водієм ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер Алкостест". Результат огляду (тест 1620) становив 1,23 проміле. Протокол без жодних зауважень підписаний ОСОБА_1 
       - роздруківкою із спеціального технічного засобу "Драгер Алкотест" (тест №1620) та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 09.11.2020 року з яких вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння - (1,23%). З результатом він був згідний, про що поставив свої підписи як у вказаній роздруківці так і акті.
       - рапортом працівника поліції - Інспектора роти ТОР батальйону УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_7 від 08.11.2020 року з якого вбачається, що він патрулюючи в екіпажі "Цунамі Т1" разом із лейтенантом поліції ОСОБА_4 , капітаном поліції ОСОБА_5 та рядовим ОСОБА_6 на службовий планшет отримали повідомлення про "Порушення ПРД". Коли прибули на місце події, то було виявлено автомобіль, який виконував різкі маневри "дрифтував", чим наражав на небезпеку пішоходів. Водій побачивши працівників поліції, різко зупинив автомобіль, вийшов із нього та почав зникати з місця події, однак був затриманий та переданий екіпажу "Цунамі 401".
       Обставини, які викладені в цьому рапорті, ОСОБА_7 підтвердив в судовому засіданні. Крім того, пояснив, що він особисто бачив, як саме ОСОБА_1 вийшов із водійського місця автомобіля, який "дрифтував" та намагався зникнути з місця події, однак був затриманий.
       - відеозаписом з боді-камери працівника поліції, з якого окрім іншого вбачається, що ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу в присутності двох свідків, і його результат був позитивний - 1,23 проміле алкоголю. Щодо такого результату ОСОБА_1 не заперечував. Вбачається з відео і те, що ОСОБА_1 вказував, що вживав спиртні напої.
       Допитана в якості свідка ОСОБА_8 (працівник поліції) пояснила, що саме вона складала протокол щодо ОСОБА_1 , оскільки беззаперечно було встановлено, що саме він керував автомобілем. Чи надавав ОСОБА_1 пояснення на місці події чи відмовився вона не пам`ятає, так як вже минуло чимало часу.
       Свідок ОСОБА_9 , письмові пояснення якого містяться в матеріалах справи, в судовому засіданні пояснив, що він не бачив хто саме керував автомобілем, однак він був присутній при проходженні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер", і його результат показав алкогольне сп`яніння. Підтвердив, що у письмових поясненнях, які наявні у матеріалах справи розписувався особисто.
       Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
       З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме - у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. 
       Викладені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 про те, що він транспортним засобом не керував, а тому і не було підстав для проведення огляду на стан сп`яніння свого підтвердження в ході апеляційного розгляду не знайшли, оскільки повністю спростовуються вищевказаними доказами, які досліджувались апеляційним судом, та відповідно вказують протилежне - про керування транспортним засобом.
       Доводи апелянта про те, що він в суді першої інстанції не визнавав своєї вини, а також про не дослідження судом доказів, які містяться в матеріалах справи, в ході апеляційного розгляду свого логічного підтвердження будь-якими доказами не знайшли. З оскаржуваного судового рішення вбачається, що пояснення ОСОБА_1 заслуховувались, а докази досліджувались, і на них суд послався у своїй постанові.
Твердження апелянта як на підставу для скасування судового рішення про те, що судом не було допитано свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, до увагу судом не приймається, оскільки, як встановлено судом, клопотання про їх допит ОСОБА_1 в суді першої інстанції не заявляв.
Посилання сторони захисту на розбіжності щодо дати складання рапорту працівника поліції та протоколу про адміністративне правопорушення, часу вчинення правопорушення, зазначених у цим документах, не впливають на законність судового рішення, оскільки рапорт було складено до оформлення протоколу 08.11.20 до 00:00 год., а сам протокол 09.11.20 після 00:00 год., тобто 00:35 год. При цьому, правопорушення було вчинено 08.11.20 об 23:50 год. Це все свідчить про послідовність дій працівників поліції, які були задіяні у виявленні та припиненні правопорушення, а також в оформленні адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 .
Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді щодо ОСОБА_1 , - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2020 року щодо нього, - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                                В.А. Подолюк