ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/1410/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року (суддя 1-ї інстанції Брегей Р.В.) у справі №340/1410/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Військової частини НОМЕР_1     про визнання протиправними дій та стягнення грошової компенсації та моральної шкоди,- 

ВСТАНОВИВ:
У травні 2020р. позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій стосовно невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно (далі – компенсація). Стягнення такої  компенсацію у сумі 1622,43 грн. і моральну шкоду – 5000 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем обов`язку виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно, про що зазначено і в наказі про звільнення. Невчинення таких дій призвело до моральних страждань.
Рішенням  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано того, що зміни до інструкції стосуються тих правовідносин, що виникли після їх внесення. Компенсація за речове майно передбачено було і контрактом.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначає, що на час звільнення позивача, норми законодавства змінились, та враховуючи, що вислуга ОСОБА_1 не досягла 5 років, тому виключає виникнення права на виплату компенсації.
Сторони повідомлені про день розгляду справи.
В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач проходив службу за контрактом.
25 червня 2019 року ОСОБА_1 подав рапорт про виплату компенсації (а.с.23).
30 серпня 2019 року наказом військової частини (попередня назва НОМЕР_3 ) №187 позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (закінчення строку контракту) (а.с.8).Вислуга склала 3 роки. У наказі про звільнення зазначено про виплату компенсації за речове майно  у сумі    1622,43 грн.
Наказом військової частини від 27 вересня 2019 року №208 внесені зміни до згаданого наказу (виключено пункт, який передбачав виплату компенсації) (а.с.85). 
З підстав невиплати відповідачем компенсації за речове майно, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку про відсутності протиправних дій відповідача, оскільки на час виникнення права у позивача на компенсацію, набрали чинності зміни до Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з таких підстав.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців закріплює Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями, у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин.
Статтею 91 цього Закону закріплено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
На реалізацію наведених положень Закону, наказом Міністра оборони України від 29 квітня 2016 року №232, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за №768/28898, затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (далі - Інструкція).
Наказом Міністерства оборони України від 10 червня 2019 року №306 внесено зміни до вказаної Інструкції, які набрали чинності 27.08.2019р.
Відповідно до абзацу 9 пункту 4 Розділу ІІІ Інструкції встановлено, що особам офіцерського, сержантського, старшинського та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, нарахування заборгованості здійснюється під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі.
Як свідчать встановлені обставини справи, позивач проходив службу за контрактом.
25 червня 2019 року ОСОБА_1 подав рапорт про виплату компенсації (а.с.23).
30 серпня 2019 року наказом військової частини (попередня назва НОМЕР_3 ) №187 позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (закінчення строку контракту) (а.с.8). Вислуга склала 3 роки. У наказі про звільнення зазначено про виплату компенсації за речове майно  у сумі    1622,43 грн.
Наказом військової частини від 27 вересня 2019 року №208 внесені зміни до згаданого наказу (виключено пункт, який передбачав виплату компенсації) (а.с.85). 
Враховуючи прийняті зміни до Інструкції та наказ відповідача від 27.09.2019р. №208, який не оскаржено позивачем, є вірними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Посилання позивача на невнесення змін до норми ст. 9-1 Закону №2011, є помилковими, оскільки така норма встановлює право на речове забезпечення та його компенсацію в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а останній його визначив вказаною Інструкцією.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі №340/1410/20 – залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає  касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак