22-ц/804/613/21 
                                                                                265/5628/20 

П О С Т А Н О В А
Іменем України
Єдиний унікальний номер 265/5628/20
                                                                                       Номер провадження  22-ц/804/613/21
         01 квітня  2021 року                                                                                      місто Маріуполь 
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                 головуючого судді Лопатіної М.Ю.
                 суддів – Биліни Т.І., Мальцевої Є.Є.
         сторони:
позивач – ОСОБА_1 
відповідачка – ОСОБА_2 

розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Адамової Т.С., повний текст якого складено 17 листопада 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина.
Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів.
Позов мотивовано тим, що 12 червня 2020 року між ОСОБА_1 та Агентством нерухомості «Результат», в особі ФОП ОСОБА_3 , було укладено договір, оформлений в вигляді  Гарантійного зобов`язання, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язався придбати квартиру АДРЕСА_1   за 108 000 гривень та передати 12 червня 2020 року продавцю даного жилого приміщення  ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 21 600 гривень, в якості попередньої оплати за вищезазначений об`єкт нерухомості. Крім того, 13 червня 2020 року між Агентством нерухомості «Результат», в особі ФОП ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 укладено договір,  у вигляді Гарантійного зобов`язання, за умовами якого остання зобов`язалася продати квартиру АДРЕСА_1 за 108 000 гривень та, в якості забезпечення вказаних зобов`язань, прийняла від покупця ОСОБА_1 13 червня 2020 року попередню оплату за вказаний об`єкт нерухомості  у сумі 21 600 гривень. Відповідно до умов зазначених договорів продавець та покупець зобов`язалися укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у строк до 14 липня 2020 року. Крім того, даними договорами було передбачено, що при відмові від продажу, підвищення вартості, продажу третій особі продавець зобов`язався повернути покупцеві грошову суму попередньої оплати у подвійному розмірі, як штраф за порушення гарантійного зобов`язання. Позивач посилався на те, що отримавши від нього попередню оплату в сумі 21 600 гривень, відповідачка припинила спілкування з ним, повідомивши про те, що не готова продавати квартиру.  10 липня 2020 року ФОП ОСОБА_3 звертався до ОСОБА_2 із заявою про виконання зобов`язань, взятих на себе відповідно до Гарантійного зобов`язання від 13 червня 2020 року, проте  договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до цього часу укладено не було. Крім того, отримані від позивача грошові кошти відповідачкою також не повернуті. З огляду на порушення відповідачкою узятого на себе зобов`язання, позивач вважає, що  має право на отримання від ОСОБА_2 подвійного розміру завдатку у сумі 43 200 гривень, що передбачено  вимогами ст. 571 ЦК України та погоджено сторонами  у Гарантійному зобов`язанні від 13 червня 2020 року
            Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь, з урахуванням принципу балансу між необхідним та допустимим, суму завдатку в розмірі  21 600 гривень та штрафу за невиконання зобов`язань  у розмірі 8400 грн. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 листопада 2020 року позовні вимоги за вищевказаним позовом задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 21 600  гривень та витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 908 гривень, а всього 22 508 гривень.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки договір купівлі-продажу квартири між сторонам у справі укладений не був, то передані ОСОБА_1 ОСОБА_2 кошти у розмірі 21 600 гривень є авансом, а тому підлягають поверненню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та  ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначила, що судом першої інстанції не враховано те, що вона не відмовлялась від продажу належної їй квартири. Договір купівлі-продажу даного житлового приміщення не був  укладений з огляду на неправомірні дії з боку ОСОБА_3 , який  займався  продажом квартири. Вважає, що відповідно до вимог Гарантійного зобов`язання, підписаного нею та ФОП ОСОБА_3 , у випадку відмови покупця від купівлі належної їй квартири завдаток не повертається.

Доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на відповідність оскарженого судового рішення  вимогам законності та обґрунтованості, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. При цьому зазначив, що договір купівлі-продажу квартири відповідачки не був укладений з тих причин, що остання відмовилась надавати довідки про відсутність заборгованості за комунальними платежами, зніматись з реєстрації та підвищила ціну на свою квартиру, а потом взагалі відмовилась від її продажу.

Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з п. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає  з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржене судове рішення  відповідає зазначеним вимогам закону.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
  12 червня 2020 року між ОСОБА_1 та Агентством нерухомості «Результат», в особі ФОП ОСОБА_3 , було укладено договір, оформлений в якості Гарантійного зобов`язання, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язався придбати квартиру АДРЕСА_1 за 108 000 гривень та передати продавцю 12 червня 2020 року грошову суму у розмірі 21 600 гривень в якості попередньої оплати за вищезазначений об`єкт нерухомості. Цим договором передбачено, що  у разі відмови від купівлі вищевказаного об`єкту нерухомості попередня оплата не повертається, що розцінюється сторонами як штраф за порушення даного Гарантійного зобов`язання покупцем (а.с. 12). 
Крім того, 13 червня 2020 року між ОСОБА_2 та Агентством нерухомості «Результат», в особі ФОП ОСОБА_3 , укладено договір у вигляді Гарантійного зобов`язання, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язалася продати квартиру АДРЕСА_1 за 108000 гривень та, в якості забезпечення вказаних зобов`язань, прийняла від покупця 13 червня 2020 року грошову суму у розмірі 21 600 гривень. З даного договору вбачається, що сторони погодили, що  при відмові від продажу, підвищення вартості, продажу третій особі продавець зобов`язується повернути покупцеві грошову суму попередньої оплати у подвійному розмірі, як штраф за порушення гарантійного зобов`язання продавцем (а.с. 13). 
Відповідно до вищевказаних договорів продавець та покупець зобов`язалися укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у строк до 14 липня 2020 року.
10 липня 2020 року ФОП ОСОБА_3 звертався до ОСОБА_2 із заявою про виконання зобов`язань, взятих на себе відповідно до Гарантійного зобов`язання від 13 червня 2020 року (а.с. 14). 
Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між сторонами  укладено не було, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с 18).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
            Відповідно до частин 1-3 статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
          Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору.
         Тобто у попередньому договорі, крім основного зобов`язання, може бути передбачена відповідальність сторін з того, чи іншого питання, зокрема за неналежне виконання зобов`язання у виді штрафних санкцій.
         Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
         Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.
         Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові.
          Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума у загальному розмірі 21 600,00грн, є авансом, який підлягав поверненню.
         До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 04 квітня 2018 року в справі № 592/9068/17 (провадження № 61-10197св18), від 19 березня 2021 року в справі № 263/6309/19 (провадження № 61-11670св20).
       Доводи апеляційної скарги про те, що договір  купівлі-продажу належної ОСОБА_2   квартири не був укладений не з її вини, є необґрунтованими, оскільки суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання, тому, незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс, повинен його повернути.  
         
          Інші  доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскарженого судового рішення. 
         Таким чином, доводи апеляційної  скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду, обґрунтовано викладені в мотивувальній частині оскарженого судового рішення. При вирішенні даної справи судом першої  інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
    
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої  інстанції -  залишити без змін.
             Вимоги апеляційної скарги щодо зобов`язання третю особу ФОП ОСОБА_3 повернути відповідачці оригінали документів на належну їй квартиру не можуть бути розглянуті апеляційним судом, оскільки такі вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції ( ч. 6 ст. 367 ЦПК України).
З огляду на те, що ухвалою Донецького апеляційного суду від 15 лютого 2021 року відповідачці була відстрочена сплата судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі, є підстави  для покладення на ОСОБА_2 обов`язку зі сплати цих  судових витрат в сумі 1261, 00 гривні на користь держави. 
Керуючись ст. ст. 367, 374,375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 листопада 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1 261,20 гривень на користь держави.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня її прийняття. 

Судді:                                                                                                   

Повний текст постанови складено 01 квітня 2021 року.

Суддя: