ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 січня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/5085/20	
                                                                                                          (суддя Конєва С.О., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Панченко О.М.,     
 розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року у справі № 160/5085/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» 08 травня 2020 року звернулось до суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби згідно з яким просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA110150/2019/200230/1 від 22.11.2019р. та стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати у розмірі 5102,00 грн., які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що декларантом надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, за основним методом, а вимоги митного органу щодо надання додаткових документів та застосування для визначення митної вартості товару резервного методу є протиправними. 
Посилання митного органу на те що документи, які надані до митного оформлення товару (зазначені у частині 2 статті 53 Кодексу) не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни є безпідставними. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110150/2019/200230/1 від 22.11.2019р.
У задоволенні позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМЕГА" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. - відмовив.
Стягнув з бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22, код ЄДРПОУ 43350935) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМЕГА" (49041, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Панікахи, буд. 15, код ЄДРПОУ 30982361) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.).
Рішення суду мотивовано тим, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості відповідачем безпідставно було витребувано додаткові документи у позивача на підтвердження заявленої митної вартості. Підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні не має.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду з підстав «порушення та неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також наданням невірної правової оцінки обставинам у справі», неповного з`ясування судом обставин справи. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає про порушення судом положень ч. 3 ст. 57 МК України у зв`язку з тим, що судом першої інстанції було надано невірну, оцінку обставинам справи, а саме тому, що надане платіжне доручення в іноземній валюті від 14.11.2019 року, містить данні про оплату товару за контрактом F/142 від 19.04.2019 р., проте без зазначення додаткової угоди саме на цю поставку, оскільки контракт загальний і укладений достроково на всі поставки; позивачем не надано платіжного документу на підтвердження додаткових витрат на транспортування в сумі 38639,84 грн; відсутні документи від перевізника; вартість послуг перевезення більше вартості перевезення; не надано фінансовий документ №141   851   780   575 зазначений в декларації країни відправника. 
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу позивач посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.    
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 19.04.2019р. між товариством з обмеженою відповідальністю "ОМЕГА"      (далі ТОВ – «ОМЕГА») як покупцем та ТОВ «Frutamina» (Албанія) як продавцем був укладений контракт №F/142, за умовами якого продавець продає, а покупець купує свіжі фрукти і овочі, згідно з      асортиментом і за цінами, визначеними в наступних Специфікаціях до цього Контракту (а.с.36-43).
Пунктом 2.2 контракту визначено, що ціни на товар розуміються на умовах FCA Люшня, Албания та/або DAP Київ, Україна, та/або Дніпро, Україна відповідно до умов Інкотермс 2010, якщо інше не обумовлено в Специфікаціях і Інвойсах.
Пунктом 2.5 контракту визначено, що всі податки, мита і збори, а також інші витрати      у зв`язку з виконанням цього контракту, які повинні оплачуватися в країні продавця, несе продавець, в країні покупця несе покупець (а.с.36-43).
Згідно з специфікацією №1 від 11.11.2019р. та попереднього рахунку-фактури №49 від 11.11.2019р. продавець зобов`язаний поставити, а продавець прийняти огірок свіжий, врожай 2019 - 17600 кг., перець червоний свіжий, врожай 2019 - 1456 кг., перець білий свіжий, врожай 2019 - 1456 кг. на загальну суму 10260,32 Євро на умовах поставки FСА Люшня, Албанія, попередня оплата 80%, 20% 2 дні після поставки (а.с.44,45,103).
Згідно з додатковою угодою №2 від 15.11.2019р. до контракту сторони домовилися щодо зміни суми специфікації №1 від 14.11.2019р. до контракту №F/142 від 19.04.2019р. з 10260,32 євро на 9537,52 євро (а.с.48). 
У зв`язку з чим було укладено специфікацію №1 від 15.11.2019р. та виставлено інвойс №50 від 18.11.2019р. згідно з якими, зокрема, продавець зобов`язаний поставити, а продавець прийняти огірок свіжий, врожай 2019 - 16134 кг., перець червоний свіжий, врожай 2019 - 1172 кг., перець білий свіжий, врожай 2019 - 1313 кг. на загальну суму 9537,52 Євро (а.с. 49-51).
Окрім того, 08.11.2018р. між ТОВ "ОМЕГА"      як клієнтом та ФОП ОСОБА_1 як експедитором був укладений договір транспортно-експедиційних послуг №081118, за умовами якого експедитор зобов`язується за рахунок і за плату клієнта надати клієнту послуги з організації та забезпечення перевезень експертного, імпортного, транзитного або іншого вантажу у відповідності до узгоджених заявок клієнта, при цьому, експедитор має право залучати до виконання своїх зобов`язань третіх осіб, термін проведення розрахунків за Договором становить 14 календарних днів з моменту прибуття транспортного засобу на митний термінал в Україні (а.с.65-74).
На підставі вищенаведеного контракту, на адресу позивача від вказаного вище продавця надійшов товар згідно з Специфікацій №1 від 14.11.2019р., від 15.11.2019р., які є невід`ємною частиною контакту №F/142 від 19.04.2019р., рахунку-фактури №49 від 11.11.2019р., інвойсу №50 від 18.11.2019р., пакувального листа від 18.11.2019р., міжнародної товарно-транспортної накладної від 18.11.2019р., а саме: товар №1 - огірки свіжі врожаю 2019, всього 16134 кг, ціна товару 7098,96 євро; товар №2 - перець свіжий, врожай 2019: перець білий - 1313 кг, перець червоний - 1172 кг, всього на загальну суму 2438,56 євро, що підтверджується змістом копій відповідних документів та митної декларації (а.с.44-45,48-54,97-100,103,141-142).
Між тим, враховуючи виявлені недоліки за результатами розгляду поданих декларантом документів, відповідачем було прийнято оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2019/200230/1 від 22.11.2019р., за якими заявлену позивачем митну вартість товарів №1, №2 було скориговано за резервним методом відповідно до вимог ст.64 МК України та визначена митна вартість товарів ґрунтується на раніше визначеній митній вартості відповідно за ЕМД від 22.11.2019р. №UA500110/2019/14831 та розраховується для товару №1 заявленої митної декларації на рівні 0,7213 Євро/кг, для товару №2 заявленої митної декларації на рівні 1,0820 Євро/кг, що підтверджується змістом копії відповідного рішення (а.с. 31-33).
Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду. 
Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач приймаючи спірне рішення діяв не на підставі, та не у межах повноважень та у спосіб, що передбачені митним законодавством України.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів слугували наступні обставини, а саме:
1) до митного оформлення надано банківський платіжний документ від 14.11.2019р. «Свіфт» щодо здійснення оплати товару у розмірі 8208,00 євро, у якому є посилання на контракт F/142 від 19.04.2019р., специфікації від 11.11.2019р. та від 15.11.2019р., а також рахунок №50, на підставі яких здійснено поставку оцінюваної партії товару та які не містять умов оплати за товар, а тому, 100% оплата товару згідно з умовами п.3.1 контракту F/142 від 19.04.2019р. не підтверджена документально; 
2) поставка здійснюється на умовах FCA Lushnje (Албанія), проте до митного оформлення надано договір на перевезення оцінюваних товарів від 08.11.2018р. №081118, який укладено між ТОВ «ОМЕГА» та ФОП ОСОБА_1 , проте, відповідно до товаротранспортної накладної від 18.11.2019р. №00050/2019 безпосереднім перевізником є ПП ОСОБА_2 , проте, договірні відносини між експедитором та перевізником не підтверджено; 
3) декларантом самостійно надано митну декларацію країни відправлення від 18.11.2019р. №19АL150000023474РО, в графі 44 якої під кодом 380 (рахунок-інвойс) зазначено номер фінансового документу - 141 851 780 575, до митного оформлення такий документ не надано, що підтверджується копією оспорюваного рішення, наявною у справі (а.с. 31-33).
Отже, на думку відповідача, документи які надано до митного оформлення товару містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. 
Вирішуючи спірні правовідносини суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне: як правильно встановлено судом першої інстанції з доданих до митної декларації документів, які були подані для підтвердження визначення декларантом митної вартості ввезеного товару, зокрема, копії контракту №F/142 від 19.04.2019р., специфікації №1 від 14.11.2019р., рахунку-фактури №49 від 11.11.2019р., банківського платіжного документу від 14.11.2019р. на суму 8208,00 євро, додаткової угоди №1 від 12.11.2019р. до контракту, додаткової угоди №2 від 15.11.2019р. до контракту, специфікації №1 від 15.11.2019р., інвойсу №50 від 18.11.2019р., міжнародно товарно-транспортної накладної від 18.11.2019р. пакувального листа від 18.11.2019р., санітарного сертифікату №0075127 від 18.11.2019р., рахунку №А-17/11.3 від 22.11.2019р. на транспортно-експедиторські послуги (за маршрутом м. Люшня, Албанія - п/п Рені, Україна - 38639,84 грн.; за маршрутом п/п Рені, Україна - м. Дніпро, Україна - 25759,89 грн., всього на суму 64399,73 грн.), заявки №SM-8/2019 від 12.11.2019р. на транспортування та експедирування вантажів, договору про надання транспортно-експедиційних послуг №08112018 від 08.11.2018р., декларації виробника, вбачається, що вони не містили жодних розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товарів, що підтверджується їх змістом (а.с. 36-60, 65-78, 97-105).
Крім того, надаючи оцінку оскарженому рішенню відповідача суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що зі змісту оспорюваного рішення про коригування митної вартості товару від 22.11.2019р. вбачається, що воно не містить будь-яких конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви саме у числових значеннях складових митної вартості ввезеного товару, у ньому не наведено причин неможливості визначення митної вартості імпортованих товарів на підставі поданих декларантом документів, не наведено обґрунтування, які саме відомості у наданих документах містять розбіжності, які не дозволяють підтвердити числові значення складових митної вартості імпортованих товарів (а.с. 31-33).
На думку колегії суддів, зазначені обставини свідчать про те, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч.2 ст.58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, з викладених обставин, вбачається, що поданих позивачем документів, було цілком достатньо, для визначення митної вартості товарів і цей перелік повністю відповідає вищенаведеним правилам ч. 1 ст. 53 МК України, відповідач не мав правових підстав для витребування додаткових документів у декларанта.
При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача які полягають у тому, що поставка здійснюється на умовах FCA Lushnje (Албанія), у зв`язку з чим до митного оформлення надано договір на перевезення оцінюваних товарів від 08.11.2018р. №081118, який укладено між ТОВ «ОМЕГА» та ФОП ОСОБА_1 , проте, відповідно до товаротранспортної накладної від 18.11.2019р. №00050/2019 безпосереднім перевізником є ПП ОСОБА_2 , тому договірні відносини між експедитором та перевізником не підтверджено, враховуючи те, що згідно з умовами п. 5.6 договору транспортно-експедиційних послуг №081118 від 08.11.2018р., укладеного між ТОВ "ОМЕГА" як клієнтом та ФОП ОСОБА_1 як експедитором, визначено, що експедитор має право залучати до виконання своїх зобов`язань третіх осіб, а отже, в цьому випадку, у позивач (як клієнт) не повинен мати документальне підтвердження відносин між експедитором та перевізником (ПП ОСОБА_2 ) (а.с.65-74).
Крім того, суд зазначає, що умови оплати товару та ненадання відповідачу фінансового документу - 141 851 780 575, який зазначено в митній декларації країни відправлення, яка не є документом зазначеним у ч. 2 ст. 53 МК України, не стосуються складових ціни товару, а тому такі умови взагалі не можуть лягти в основу висновків митного органу під час процедур митного контролю щодо наявності розбіжностей у відомостях про митну вартість товару.
Крім того, слід зазначити, що здійснення оплати товару у розмірі 8208,00 євро, відбулось відповідно до умов п.п. 3.1.1 п. 3.1 Контракту. Так 14.11.2019 року позивачем було здійснено передплату у розмірі 80% від суми зазначеної у рахунку-проформі (інвойс) № 49 від 11.11.2019 року, яка і складає 8208,00 євро.    
Щодо інших доводів відповідача, слід зазначити, що фактично вони є твердженнями про наявність інших розбіжностей, що обґрунтовують правомірність оскарженого рішення відповідача, проте такі підстави не зазначено в оскарженому рішенні, отже вони не є предметами розгляду у суді.    
Також надаючи правову оцінку доводам відповідача, викладених у оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів судом апеляційної інстанції бере до уваги те, що в ньому  відповідач вказав про те, що визначена ним митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару за ЕМД від 21.11.2019 року №UA 500110/2019/14831, при цьому, відповідач не врахував, що умови поставки цих товарів є різними.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2019/200230/1 від 22.11.2019 року та необхідність його скасування.
Відповідно до ч.7 ст.54 МК України, «у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично».      
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Між тим відповідачем вказаного обов`язку не виконав.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення  без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

                                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року у справі № 160/5085/20 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 20 січня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко