КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2003/2021                                             

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            04 березня 2021 року                                                                 м. Київ
                                                                                                                 Справа № 760/10469/20
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Махлай Л.Д., Немировської О.В.,  
за участю секретаря  судового засідання              Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана представником ОСОБА_3 , на ухвалу Солом`янськогорайонного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року, постановлену у складі судді Усатової І.А., 
про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БОРА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайтона груп», третя особа - Київська міська рада про визнання недійсними договорів суборенди земельної ділянки,
 
встановив:
 
У травні 2020 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «БОРА», ТОВ «Дайтона груп», третя особа: Київська міська рада, в якому просять визнати недійсним договір суборенди земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:72:213:0038, площею 27873 кв. м. до 16.01.2022 для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-офісно-торговельного комплексу з готелем та паркінгом, укладений 06.06.2018 року між ТОВ «БОРА» та ТОВ «Дайтона груп» (із змінами, внесеними договором про внесення змін до договору суборенди земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:72:213:0038 площею 27873 кв. м. від 13.08.2018 року).
03.08.2020 року представником позивачів ОСОБА_3 подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом:
- заборони ТОВ «Бора», ТОВ «Дайтона груп», ТОВ «Будівельна компанія «Індбуд» проводити підготовчі та будівельні роботи на об`єкті будівництва житлово-офісно-торгівельного комплексу з готелем та паркінгом за адресою: вул. Миколи Амосова, Солом`янський район м. Києва  на земельній ділянці № 8000000000:72:213:0038.
- заборони ТОВ «Бора», ТОВ «Дайтона груп», ТОВ «Будівельна компанія «Індбуд» та будь-яким іншим особам вирубку дерев на земельній ділянці № 8000000000:72:213:0038.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.  
Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Вказує, що докази та факти, наведені позивачами, свідчать про реальні обставини неможливості виконання рішення суду в майбутньому через вчинення забудовником ТОВ «Дайтона груп» та субпідрядником ТОВ «Будівельна компанія «Індбуд» реальних дій, направлених на знищення зелених насаджень на неправомірно орендованій земельній ділянці, знищення пам`ятки охоронюваного ландшафту, якою є орендована земельна ділянка.
Стверджує, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які підтверджують, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до негативних екологічних наслідків, втрати археологічних пам`яток різних епох, втрати пам`ятки культурної спадщини. В разі невжиття заходів до забезпечення позову відновлення Протасового яру буде потребувати значних зусиль та великих державних коштів. Оскільки саджанці дерев виростуть до повноцінного дорослого дерева не менше ніж як через 20 років, потрібно буде відновлювати грунт, демонтувати будівлю та проводити інші роботи з відновлення ландшафту, що потребуватиме значних витрат з державного бюджету. Все це зробить дуже складним відновлення Протасового яру до того виду, в якому ця місцевість перебувала до будівництва, а велика кількість людей може залишитись без квартир та грошей, сплачених за них. Проте, судом не було прийнято до уваги та проаналізовано вказані доводи.
Зазначає, що забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Бора», ТОВ «Дайтона груп», ТОВ «Будівельна компанія «Індбуд» проводити підготовчі та будівельні роботи на об`єкті будівництва; заборони вирубки дерев на земельній ділянці № 8000000000:72:213:0038 протягом розгляду справи судом (строк розгляду становить 2 місяці) не завдасть шкоди господарській діяльності відповідачів. Натомість, у випадку продовження будівельних робіт протягом строку розгляду судової справи та подальшого задоволення позову - дії відповідача призведуть до незворотних наслідків. Будівельні роботи призведуть до знищення рослинності на ділянці та втрати нею рекреаційних властивостей. В разі задоволення позовних вимог відновлення ландшафту, зелених насаджень, ґрунту, демонтаж будівлі, проведення інших робіт з відновлення ландшафту потребуватиме значних витрат з місцевого бюджету. Крім того, реалізація будівельного проекту потребує значних постійних капіталовкладень. У випадку, якщо відповідачі в період розгляду справи продовжуватимуть витрачати кошти на будівництво та залучати нових інвесторів до будівництва, а позов буде задоволений, то більше коштів доведеться витрачати на демонтаж будівлі, і більше інвесторів можуть залишитись без обіцяного житла. Тобто незабезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду. Отже, забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Бора», ТОВ «Дайтона груп», ТОВ «Будівельна компанія «Індбуд» проводити підготовчі та будівельні роботи на об`єкті будівництва; заборони вирубки дерев на земельній ділянці № 8000000000:72:213:0038 є співмірними із заявленими позовними вимогами та обставинами справи.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372  ЦПК України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що такий вид забезпечення позову, як заборона ТОВ «Бора», ТОВ «Дайтона груп», ТОВ «Будівельна компанія «Індбуд» проводити підготовчі та будівельні роботи на об`єкті будівництва житлово-офісно-торгівельного комплексу з готелем та паркінгом за адресою: вул. Миколи Амосова, Солом`янський район м. Києва на земельній ділянці № 8000000000:72:213:0038 та вирубку дерев на вказаній земельній ділянці є перешкоджанням господарської діяльності вказаних юридичних осіб та є неспівмірним із заявленими позовними вимогами.
 Крім того, як вбачається із заявлених позовних вимог, у випадку задоволення позову таке рішення суду не підлягає примусовому виконанню, та не носить зобов`язального характеру.
З урахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів, викладених в заяві про забезпечення позову щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.
З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.
Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, представник позивачів посилається на те, що  ТОВ «Дайтона груп» та генеральний підрядник ТОВ «Будівельна компанія «Індбуд» на підставі оскаржуваного договору суборенди проводить підготовчі та будівельні роботи щодо об`єкту будівництва житлово-офісно-торгівельного комплексу з готелем та паркінгом за адресою: вул. Миколи Амосова, Солом`янський район м. Києва .
Зазначає, що внаслідок підготовчих робіт Протасів яр значно руйнується та змінює свій зовнішній вигляд. Знищення 167 дерев та зеленого покрову схилу Протасового яру відповідачами у червні 2019 року призвело до повені 13-14 липня 2019 року. Повінь стала наслідком того, що знищені забудовником дерева та зелений покров схилу Байкової гори (навпроти Інституту серцево-судинної хірургії ім. Миколи Амосова) не змогли затримати і дати ґрунту можливість абсорбувати потоки дощової води. Наслідками цієї повені стало пошкодження дорожнього полотна на вул. Протасів яр, затоплення автомобільного переїзду під залізничною станцією «Протасів яр», транспортний колапс і значний рівень соціальної напруги серед членів громади Протасового яру. Крім того, просить врахувати, що урочище Протасового Яру та Батиєвої гори є важливими з точки зору наявності археологічних пам`яток різних епох дослідження. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову представник позивача вказує уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, судом першої інстанції на виконання ст.ст. 149, 150 ЦПК України належним чином з`ясовано та встановлено неспівмірність заходів забезпечення із заявленими позовними вимогами.
Виходячи зі змісту заяви та поданих заявником доказів, суд апеляційної інстанції  вважає  правильним висновок суду першої інстанції. Судом першої інстанції надано належну оцінку відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам, не встановлено реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та обґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії;  встановленням обов`язку вчинити певні дії;  забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлення  обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між  конкретним  заходом  до  забезпечення позову і предметом позовної вимоги,  зокрема,  чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .
При оцінці зазначеної співмірності слід враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. 
Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та, що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».
 
Звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачами зазначено, що без будь яких законних підстав і повноважень, без наявності відповідного рішення власника земельної ділянки - Київської міської ради - самовільно і одноосібно Київським міським головою Черновецьким Л.M. 17.01.2012  було підписано  із ТОВ «Бора» новий договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:2013:0038 площею 27873 кв. м. строком на 10 років, який зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М. 17.01.2012 за № 24.
 Аналогічно без будь яких законних підстав і повноважень, без наявності відповідного рішення власника земельної ділянки - Київської міської ради - самовільно і одноосібно Київським міським головою Черновецьким Л.M. 17.01.2012 року та товариством з обмеженою відповідальністю «БОРА» підписано договір оренди земельних ділянок кадастровий номер 8000000000:72:213:0145, 8000000000:72:213:0146 площею 27873 кв.м. на 5 років, який зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М. 17.01.2012 за № 25. Термін оренди за даним договором сплив 17.01.2017 р. 
Посилаються на те, що  договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:2013:0038, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М. 17.01.2012 за № 24 - вчинений з метою незаконного користування об`єктом права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. 
Вважають, що договори оренди земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:2013:0038 площею 27873 кв. м. строком на 10 років який зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М. 17.01.2012 за № 24, та договір оренди земельних ділянок кадастровий номер 8000000000:72:213:0145, 8000000000:72:213:0146 площею 27873 кв.м. на 5 років, який зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М. 17.01.2012 за № 25 порушують публічний порядок і є нікчемними, оскільки порушують публічний порядок передання в оренду земельної ділянки, передбачений ст. 16 Закону України «Про оренду землі» та ст. 124 ЗК України.
06.06.2018 року між ТОВ «БОРА» та ТОВ «Дайтона груп» укладено договір суборенди земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:72:213:0038 площею 27873 кв.м. до 16.01.2022 року для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-офісно- торговельного комплексу з готелем та паркінгом.  13.08.2018 року між ТОВ «БОРА» та ТОВ «Дайтона груп» укладено договір про внесення змін до договору суборенди земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:72:213:0038 площею 27873 кв.м. 
Проте оскаржуваний договір суборенди земельної ділянки укладений безпідставно, оскільки нікчемний договір оренди земельної ділянки № 24, укладений між Київським міським головою Л. Черновецьким і ТОВ «БОРА», не є підставою для виникнення будь-яких прав та обов`язків. Договір суборенди може бути укладений лише на підставі дійсного договору оренди та є похідним від договору оренди. Оскільки договір суборенди, укладений на підставі нікчемного договору оренди № 24 від 17.01.2012, який не створює жодних юридичних наслідків, договір суборенди є недійсним.
В позовній заяві позивачі зазначають, що оскаржуваний договір суборенди земельної ділянки, укладений на підставі нікчемного правочину та є наслідком укладення нікчемного правочину, є підставою для будівництва ТОВ «Дайтона груп» житлово-офісно-торговельного комплексу з готелем та паркінгом по вул. Миколи Амосова у Солом`янському районі міста Києва, зокрема, на узвозі Протасів Яр - зоні охоронюваного ландшафту, що знищить пам`ятку культурної спадщини та спотворить в цьому місці історичний ареал міста Києва.  Позивачі втратять можливість реалізовувати свої культурно-естетичні потреби через цей об`єкт.
Вказують, що оскаржуваний договір суборенди земельної ділянки безпосередньо порушує права та охоронювані законом (і Конституцією) інтереси позивачів. Окрім того, позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом зі своїми сім`ями проживають за адресою: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 відповідно, тобто в безпосередній близькості до земельної ділянки, яка передана в суборенду та яка є зоною охоронюваного ландшафту.
Таким чином, предметом спору у цій справі є визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки кадастровий номер - 8000000000:72:213:0038, площею 27873 кв.м. до 16.01.2022 для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-офісно-торговельного комплексу з готелем та паркінгом, укладений 06.06.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БОРА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дайтона груп».
 
З викладеного вбачається, позивачі не є стороною оскаржуваного правочину (договору суборенди), порушення своїх прав оспорюваним договором обґрунтовують тим, що зазначений договір порушує публічний порядок;  відповідачі, здійснюючи забудову орендованої земельної ділянки, порушують  їх конституційні права на користування пам`яткою культурної спадщини, оскільки земельна ділянка, що є зоною охоронюваного ландшафту, використовується позивачами  для проведення особистого дозвілля, задоволення естетичних потреб.
Відносини між відповідачами ТОВ «Бора» та ТОВ «Дайтона Груп» є правовідносинами двох юридичних осіб щодо суборенди земельної ділянки, що виникла на підставі договору оренди, укладеного між ТОВ «Бора» та Київською міською радою.  Повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою належать Київській міській раді.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17.
Враховуючи, що  у даній справі пред`явлено позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки та у  разі задоволення позову судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню,  то  суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Бора», ТОВ «Дайтона груп», ТОВ «Будівельна компанія «Індбуд» проводити підготовчі та будівельні роботи на об`єкті будівництва житлово-офісно-торгівельного комплексу з готелем та паркінгом за адресою: вул. Миколи Амосова, Солом`янський район м. Києва на земельній ділянці № 8000000000:72:213:0038 та вирубку дерев на вказаній земельній ділянці.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на  правильність постановленої ухвали не впливають, оскільки зі змісту заяви та матеріалів справи не вбачається,  що невжиття зазначених позивачами заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у даній справі з урахуванням вищенаведених обставин. 
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права,  є законною і обґрунтованою,  підстав для її скасування не вбачається, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення,  а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана представником ОСОБА_3 , - залишити без задоволення.  
Ухвалу Солом`янськогорайонного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.  
Повний текст постанови складено 26 березня 2021 року.

 Суддя  - доповідач:                                                                      Ящук Т.І. 
 
                        Судді:                                                                      Махлай Л.Д.
                                                                                                         
                                                                                                         Немировська О.В.