ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2021 р. 	Справа № 520/12505/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Калиновського В.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 21.10.20 року по справі № 520/12505/2020
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                     
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у неперерахунку невірно обчисленого розміру пенсії при її призначенні з підстав надання пенсіонером нових документів, та невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2017 в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, в розмірі, що зазначений в довідках військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2020 р. №225/56/486фс та від 30.06.2020 р. №225/56/487фс;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 01.12.2017 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі якій обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, в розмірі, що зазначений в довідках військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2020 №225/56/486фс та від 30.06.2020р. №225/56/487фс, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою, починаючи з 01.12.2017 з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу з 01.12.2017..
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 у справі № 520/12505/2020 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у неперерахунку невірно обчисленого розміру пенсії при її призначенні з підстав надання пенсіонером нових документів, та невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2017 р. в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, в розмірі, що зазначений в довідках військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2020 р. №225/56/486фс та від 30.06.2020 р. №225/56/487фс.
Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області    від 20.07.2020 р., яким відмовлено у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2020 р. №225/56/486фс та від 30.06.2020 р. №225/56/487фс.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 01.12.2017 р. перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі, який обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, в розмірі, що зазначений в довідках військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2020 р. №225/56/486фс та від 30.06.2020 р. №225/56/487фс, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою, починаючи з 01.12.2017 р.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 у справі № 520/12505/2020 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що в довідці про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, виданій військовою частиною НОМЕР_1 від 30.11.2017 р., щомісячна додаткова грошова винагорода не зазначена. Також щомісячна додаткова грошова винагорода має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не може бути підставою для перерахунку пенсії військовослужбовцям згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХІІ. Щодо здійснення виплати пенсії однією сумою зазначає, що кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення, адже метою судового захисту є спонукання владного суб`єкта до належного виконання адміністративних функцій у повному обсязі, що полягає у проведенні розрахунку за усією належною до одержання сумою пенсії. 
Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходив дійсну військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого офіцера відділення морально-психологічного забезпечення.
Під час проходження військової служби позивач отримував у складі грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду, з якої нараховано та сплачено єдиний соціальний внесок.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2017 р. № 256 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та з усіх видів забезпечення з 30.11.2017.
З 01.12.2017 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб” з 01.12.2017 р.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розрахував розмір пенсії позивачу на підставі довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії ОСОБА_1 від 30.11.2017 р. № 225/56/684фс. Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області обчислив розмір пенсії позивачу з грошового забезпечення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди.
Військова частина НОМЕР_1 надала позивачу довідки про нараховану та виплачену щомісячну додаткову грошову винагороду, яку позивач отримував у складі грошового забезпечення, та з якої було нараховано та сплачено єдиний соціальний внесок.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою від 06.07.2020 про перерахунок та виплату пенсії у зв`язку із поданням додаткових документів, довідок військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2020 р. №225/56/486фс та від 30.06.2020 р. №225/56/487фс, та не вірним обчисленням розміру пенсії при її призначенні, а саме обчислення розміру пенсії з грошового забезпечення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримував у складі грошового забезпечення, та з якої було нараховано та сплачено єдиний соціальний внесок. До зазначеної заяви додано оригінали довідок.
Рішенням від 20.07.2020 р. Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області визначело, що підстави для перерахунку пенсії, за наданими пенсіонером документами відсутні.
Не погодившись із такими діями відповідача позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що додаткова грошова винагорода носить щомісячний характер, в силу закону така виплата підлягає врахуванню під час обчислення розміру пенсії, а тому зобов`язав відповідача з 01.12.2017 р. перерахувати та виплатити позивачу пенсію в розмірі, якій обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, в розмірі, що зазначений в довідках військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2020 р. №225/56/486фс та від 30.06.2020 р. №225/56/487фс, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою, починаючи з 01.12.2017 р.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного. 
У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Частиною 4 статті 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХІІ встановлено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Відповідно до частини третьої статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Частиною 3 статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей” пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Отже, Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та мас значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону №2262-ХІ1, який є вичерпним.
Судом встановлено, що додаткова грошова винагорода мала щомісячний характер, в силу закону така виплата підлягає врахуванню під час обчислення розміру пенсії.
Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 року по справі №522/2738/17.
Відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, відповідно до статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку..
Довід апеляційної скарги, що в довідці про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, виданій військовою частиною НОМЕР_1 від 30.11.2017 р., щомісячна додаткова грошова винагорода не зазначена, колегія суддів не приймає, оскільки предметом розгляду справи є відмова в перерахунку пенсії позивача на підставі додаткових документів, а не дії відповідача призначенні пенсії.
Також колегія суддів не приймає посилання в апеляційній скарзі на те, що щомісячна додаткова грошова винагорода має тимчасовий характер, оскільки спростовується наданими позивачем довідками про нарахування та виплачену щомісячну додаткову грошову винагороду за 2016-2017 роки (а.с. 9-10), зміст яких підтверджує щомісячну виплату зазначеної додаткової винагороди. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не перерахунку невірно обчисленого розміру пенсії при її призначенні з підстав надання пенсіонером нових документів, та не виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2017 р. в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, в розмірі, що зазначений в довідках військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2020 р. №225/56/486фс та від 30.06.2020 р. №225/56/487фс.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснення виплати суми перерахунку однією сумою, починаючи з 01.12.2017 р, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб факт порушення був обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту, є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог, визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.
22.08.2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.
Згідно із п. 1 Порядку № 649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Зважаючи на ті обставини, що пенсійні виплати, щодо яких заявлено позовні вимоги, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на час звернення позивача до суду нараховані та виплачені не були, у зв`язку з чим право позивача на виплату недоплаченої частини розміру пенсії однією сумою та погашення заборгованості, що утворилася внаслідок такого перерахунку, відповідачем порушено не було, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині та вважає належним способом захисту прав позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 01.12.2017 р. перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі, якій обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, в розмірі, що зазначений в довідках військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2020 р. №225/56/486фс та від 30.06.2020 р. №225/56/487фс.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про скасування оспорюваного рішення суду в частині задоволення позову про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату суми перерахунку однією сумою. 
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 по справі № 520/12505/2020 скасувати в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 01.12.2017 р. перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі, якій обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, в розмірі, що зазначений в довідках військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2020 р. №225/56/486фс та від 30.06.2020 р. №225/56/487фс, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою, починаючи з 01.12.2017 р.
Прийняти в цій частині постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 01.12.2017 р. перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі якій обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, в розмірі, що зазначений в довідках військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2020 р. №225/56/486фс та від 30.06.2020 р. №225/56/487фс.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 у справі № 520/12505/2020 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	Я.М. Макаренко    В.А. Калиновський