ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/2929/20                                                    Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Житняк Л.О.,                                                                                   
                                                                                                                                Суддя-доповідач Кобаль М.І.   

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року                                                                                            м. Київ
                             
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                   Кобаля М.І.,
суддів                                            Бужак Н.П., Костюк Л.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України в Чернігівській області  (далі - Відповідач, Управління СБУ в Чернігівській області) у якому просив (з урахуванням уточненої позовної заяви) зобов`язати відповідача провести перерахунок посадового окладу та окладу за військовим званням, станом на 01.01.2018 року, 01.01.2019 року та 01.01.2020 року, з урахуванням приміток до додатків 1 та 14 постанови Кабінету Міністрів України від   30.08.2017 року №704 шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законами України «Про Державний бюджет України» на 2018, 2019 та 2020 роки на відповідні коефіцієнти, та надати довідки за кожний рік до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
Зобов`язано Управління Служби безпеки України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок посадового окладу та окладу за військовим званням станом на 01.01.2020, з урахуванням приміток до додатків 1 та 14 постанови Кабінету Міністрів України від   30.08.2017 №704 шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законами України «Про Державний бюджет України» на 2020 рік на відповідні коефіцієнти та надати оновлену довідку про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії з 01.02.2020. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останнє просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року  Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про продовження строку розгляду апеляційної скарги Управління Служби безпеки України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного. 
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України,  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1  перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Чернігівській області та отримує пенсію, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від   21.02.2018 № 103 пенсійним органом  проведено позивачу перерахунок пенсії на підставі довідки про грошове забезпечення, виданої Управлінням СБУ в Чернігівській області.
Вважаючи, що у вказаній довідці відповідачем не вірно визначено розмір посадового окладу позивача та окладу за військовим званням, що впливає на розмір пенсії, останній звернувся до відповідача із заявою, у якій просив виготовити на направити до ГУ ПФ України в Чернігівській області відповідну оновлену довідку про розмір грошового забезпечення.
Листом від   09.07.2020 року №74/9/Л-90/14/433 Управління СБУ в Чернігівській області повідомило позивача про те, що підстави для оформлення нової довідки відсутні, оскільки остаточне рішення щодо порядку застосування Постанови №704 з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від   29.01.2020 року по справі №826/6453/18 слід приймати за результатами заходів, що можливо вживатимуться Кабінетом Міністрів України.
Вважаючи вищезазначену відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Суд першої інстанції, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, дійшов висновку, що   позовні вимоги про зобов`язання вчинити певні дії мають бути задоволені, оскільки до дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 (а саме 29.01.2020) відповідач діяв в межах норм чинного на той момент законодавства та правомірно визначав розмір грошового забезпечення позивача.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Згідно статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до    Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Починаючи з січня 2018 року позивачу перераховано пенсію, відповідно до    статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України №704 та Постанови Кабінету Міністрів України №103 на підставі довідки, виданої Управління СБУ в Чернігівській області № 9/457 від 10.04.2018 року (а.с.8).
Відповідно до вищевказаної довідки Управління СБУ в Чернігівській області про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, розмір посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, за нормами чинними на 01.03.2018 року за посадою заступник начальника УВКР СБУ по ДПСУ (з дислокацією в м. Києві) становить: посадовий оклад - 9455,74 грн., оклад за військовим званням (полковник) - 1480,00 грн., надбавка за вислугу років (50%) - 5467,87 грн., усього - 16  403,61 грн. (а.с.8).
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яким, зокрема, в пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»  були внесені зміни.
Відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Наведена норма статті 43 Закону №2262-XII безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 826/3858/18.
У відповідності до частини 4 статті 63 Закону  №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Постановою Кабінету Міністрів від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» було підвищено грошове забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.
Відповідно до пункту 4 Постанови № 704 у редакції, що була чинною до 24 лютого 2018 року, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
У свою чергу, додатки 1, 12, 13, 14 до пункту 4 Постанови № 704 містять примітки, у яких в якості розрахункової величини зазначений розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).
Починаючи з 24.02.2018 року набула чинності    постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), якою пункт 4 Постанови № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Отже, з 24.02.2018 року було змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме - замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)» передбачено використання «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».
Колегія суддів також враховує, що Постановою № 103 було викладено у новій редакції пункт 4 Постанови № 704, однак зміни у додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 внесені не були.
При цьому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18 попередні зміни пункту 4 Постанови № 704 (в редакції Постанови № 103) скасовано та визнано протиправним, зокрема, визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, згідно з якої було внесено зміни до пункту 4 Постанови № 704. А тому, з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18 діє редакція пункт 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.
Разом з тим, колегією суддів враховується, що згідно з пунктом 3 розділу    ІІ «Прикінцеві та перехідна положення» Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2017 року, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим    Законом    не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Існування у даному випадку правової колізії між нормами пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ та пунктом 4 Постанови №704 у редакції до внесення змін Постановою № 103, та приміток до додатків 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 вирішується на користь положень   Закону, як акту права вищої юридичної сили.
Крім того, вказана конкуренція норм може бути вирішена за загальнотеоретичними правилами розгляду колізій, а саме: ієрархічні колізії при суперечності правових норм підлягають подоланню шляхом застосування колізійного принципу lex superior derogat inferiori (лат. «вищий за силою закон відміняє закон, нижчий за силою»). Колізійний принцип lex superior ґрунтується на закономірностях побудови ієрархічної системи законодавства та принципі законності, який у тому числі передбачає, що норми акта нижчестоящого органу не повинні суперечити нормам акта вищестоящого органу, а отже, у випадку колізії саме норма акта вищестоящого органу і повинна бути застосована. Таким чином, колізійний принцип lex superior варто розглядати як конкретизацію принципу законності в правозастосовній сфері.
Таким чином, оскільки норма пункту 3 розділу  ІІ Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ  не втратила чинності і за юридичною силою є вищою ніж приписи пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апелянта про відсутність правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою заявника та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 року по справі №240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме пункту 3 розділу    ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», за якою після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений Законом станом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Аналогічні правила діють при визначенні грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби.
За огляду на вказані обставини, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову, адже дії Управління СБУ в Чернігівській області щодо обчислення складових грошового забезпечення із використанням розрахункової величини, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, були правомірними. 
Таким чином, у контексті спірних правовідносин та обставин даної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права. 
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Так, згідно ч. 1  ст. 260 КАС України  питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України  не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст.ст. 242, 257, 260, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -      

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Чернігівській області - задовольнити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року - скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак

                                                                                                            Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 31.03.2021 року