Справа № 308/7530/19

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., у відсутності особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника – адвоката Деяка В.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/111/20 за апеляційною скаргою захисника - адвоката Деяка В.Ю. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21. 08. 2019.
Цією постановою: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 01 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на кристь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 332067 від 29. 06. 2019 та постанови судді від 21. 08. 2019 вбачається, що ОСОБА_1 29. 06. 2019 о 22 год. 58 хв. на вул. Докучаєва в м. Ужгороді, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, керувала автомобілем марки «BMW 116» НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, яка відмовилася від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків.
В апеляційній скарзі захисник - адвокат Деяк В.Ю. зазначає, що ОСОБА_1 протягом дня вживала безалкогольні напої і керувала транспортним засобом у стані крайньої необхідності, оскільки поспішала до аптеки, щоб купити ліки дитині, про що наголошувала під час її зупинки. Зазначає, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння була зумовлена тим, що їй не була знайома процедура, більш того вона перебувала у стресовому стані через хворобу дитини та поспішала додому, оскільки залишила дітей удома самих. Посилається на те, що згідно даних відеозапису з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 спочатку відмовилась від медичного обстеження, а потім погодилась пройти таке, однак поліцейські безпідставно протримали її на місці зупинки транспортного засобу більше години, тому вона була вимушена відмовитись від будь-яких обстежень. Просить постанову скасувати, справу закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП. 

-2-

Будучи неодноразово належними чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Деяк В.Ю.  на розгляд справи щодо ОСОБА_1  не з`явилися. Останні рухом справи не цікавились, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Деяка В.Ю., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. ст. 268, 271 КУпАП. 
Апеляційний суд перевірив матеріали справи про адмінінстративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до підпункту а) пункту 2. 9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно пункту 2. 5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої 

-3-

спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015 (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом установлено, що ОСОБА_1 29. 06. 2019 о 22 год. 58 хв. на вул. Докучаєва в м. Ужгороді, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, керувала автомобілем марки «BMW 116» НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, та відмовилася від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків.
Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, її винуватість у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.
Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 332067 від 29. 06. 2019, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми, з якого також вбачається, що ОСОБА_1 відмовилася від підпису та отримання копії протоколу (а.с. 1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 29. 06. 2020, які були запрошені працівниками поліції та у присутності яких водій ОСОБА_1 відмовилася від проходження медичного огляду у встановленому порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога для визначення стану сп`яніння, що засвідчено підписами свідків у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 3, 4); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №301079 від 29. 06. 2020 року, з якої вбачається, що водія ОСОБА_1 поліцейським притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126, ч. 2 ст. 122, ч. ч. 5, 6 ст. 121 КУпАП та піддано стягненню за те, що вона 29. 06. 2020 о 22 год. 40 хв. в м. Ужгороді на вул. Докучаєва, керуючи транспортним засобом марки «BMW 116» НОМЕР_1 , не увімкнула покажчик повороту при зміні напрямку руху, керувала з не пристебнутим ременем безпеки, а також з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби, не увімкнула аварійну світлову сигналізацію та не пред`явила на вимогу працівника поліції страховий поліс, чим порушила вимоги п. п. 9.2 «б», 2.3 «в», 2.9 «в», 9.9 «б», 2.1 Правил дорожнього руху України (а.с. 6); відеозаписом з нагрудної камери (відеореєстратора) патрульного із місця події, що міститься на DVD-диску, яким підтверджується обставини відмови водія ОСОБА_1 , яка знаходилася в автомобілі, від проходження медичного огляду у встановленому порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога для визначення стану сп`яніння, відмовилася в присутності двох свідків (а.с. 7).
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
-4-

З установлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу відмовилася від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та не використала надане їй право на проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
При цьому апеляційний суд враховує, що згідно п.1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 . 
Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого правопорушник відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський роти №1 батальйону УПП в Закарпатській області ОСОБА_5 був упереджений при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 і, що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків, всупереч доводів захисника, діяв в межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09. 11. 2015.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника Деяка В.Ю. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження. 
Крім того, апеляційний суд оглянув відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, з якого чітко вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з чим твердження захисника в апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 спочатку не погоджувалась, а потім погодилась на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та суперечать змісту відеозапису. 
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винною у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене їй адміністративне стягнення, є таким, що відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є хоч і суворим, однак безальтернативним. 
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
       Доводи захисника про те, що матеріали справи не містять належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вона перебувала у стресовому стані у зв`язку з поганим самопочуттям дитини та вимушена була виїхати до аптеки, не спростовують висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

-5-

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника Деяка В.Ю. не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. Доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, носять суб`єктивний характер та висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника Деяка В.Ю. задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу захисника Деяка В.Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 21. 08. 2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.
       Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя