Дата документу 23.02.2021 Справа № 334/6853/20

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 334/6853/20
Провадження №22-ц/807/783/21

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кримської О.М.,
суддів Кочеткової І.В., Дашковської А.В.,
за участю секретаря судового засідання Семенчук О.В.
      
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2020 року в складі судді Козлової Н.Ю. за заявою ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про забезпечення позову, в якій зазначив, що 24 жовтня 2020 р. з метою отримання заробітної плати на ТОВ «ЗТЛ» у відділенні Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» було оформлено картку для виплат у національній валюті № НОМЕР_1 .

04.11.2020 року, на його картку від ТОВ «ЗТЛ» надійшла заробітна плата в сумі 1897 (одна тисяча вісімсот дев`яносто сім) грн., 49 коп., про що йому було повідомлено CMC- повідомлення від банку. Одразу за вказаним CMC- повідомленням заявника повідомлено про списання з його картки 948 (дев`ятсот сорок вісім) гривень, 75 коп. для погашення боргу. Проте, жодних особистих розпоряджень щодо використання грошових коштів він не надав.

З метою вирішення вказаного питання, заявник звернувся на гарячу лінію ПАТ КБ «Приватбанк» та намагався з`ясувати підстави щодо списання з його карткового рахунку заборгованості та повідомив, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2019 р. по справі № 334/3278/18, яке 10.01.2020 р. набрало законної сили у стягненні заборгованості було відмовлено.

06.11.2020 року, банк знов надіслав CMC-повідомлення про списання з карткового рахунку 474 (чотириста сімдесят чотири) гривень, 37 коп. Потім, списання було 07.11.2020 р. в сумі 50 (п`ятдесят) гривень, 00 коп., 08.11.2020 р. в сумі 24 (двадцять чотири) гривні, 37 коп., 21.11.2020 р. в сумі 36 (тридцять шість) гривень, 89 коп. 19.11.2020 р. було надіслано повідомлення на номер у «Вайбер» про списання 3 карткового рахунку 236 (двісті тридцять шість) гривень 90 коп.

З урахуванням того, що відповідач фактично без дозволу власника здійснює розпорядження майном, на свій розсуд, заявник вимушений звернутись до суду про стягнення з останнього вказаних коштів.

У заявника, існує об`єктивна підстава вважати, що відповідач може й в подальшому здійснювати розпорядження коштами, тому ОСОБА_1 просив суд забезпечити позов до подачі позовної заяви, про заборону відповідачу здійснювати будь-які списання з карткового рахунку на погашення не існуючої заборгованості до вирішення спору по суті.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено.
Застосовано заходи забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу - Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Приватбанк» здійснювати будь-які списання грошових коштів з рахунків, що належать ОСОБА_1 в тому числі рахунку за яким було оформлено картку для виплат у національній валюті № НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 23 грудня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, за змістом якої просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити заявнику у задоволенні клопотання про забезпечення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з оскаржуваної ухвали не вбачається, що подана заява про забезпечення позову обґрунтована, а саме не зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, оскільки саме на них має посилатися суд, надаючи оцінку обґрунтованості заявлених вимог.
Апелянт вважає, що ухвала суду ґрунтується лише на припущеннях та в ухвалі судом не вказано фактів відповідно до яких він дійшов висновку, що Банк своїми діями може спричинити реальну загрозу, або в подальшому зробити неможливим виконання рішення суду, не зазначено жодного рішення від виконання якого сторона ухиляється, а також докази в підтвердження даної обставини.
На думку апелянта, заявником не надано доказів на підтвердження вимог, заявлених в заяві про забезпечення позову, у зв`язку з чим судом не в повному обсязі з`ясовані обставини справи.

В подальшому, 11.02.2021 апелянтом в порядку ст. 43 ЦПК України подано додаткові пояснення, в яких вказано, що підставою для скасування ухвали суду першої інстанції також є те, що заявником у строк передбачений процесуальним кодексом не подано відповідну позовну заяву. 

22 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що звернутись із заявою про забезпечення позову його спонукало те, що відповідач зухвало здійснює розпорядження його коштами, про що суду були надані відповідні докази. Будь-якої згоди на списання з карткового рахунку заявник банку не давав.
Відсутність заходів забезпечення позову на думку заявника, не буде відповідати завданню цивільного судочинства, оскільки кожний раз при списанні коштів з рахунку ОСОБА_1 , він вимушений збільшувати розмір позовних вимог, що значно ускладнить ефективний захист прав та інтересів.
Також ОСОБА_1 повідомив що 09.12.2020 разом із супровідним листом через Запорізьке відділення АТ КБ «Приватбанк» ним надано оригінал ухвали для її негайного виконання. Проте, незважаючи на обізнаність відповідача про заборону вчиняти дії по списанню з коштів з рахунку заявника, відповідач в черговий раз в порушення вимог діючого законодавства продовжив списувати кошти. Зокрема, 16.12.2020 АТ КБ «ПриватБанк» здійснив автоматичне списання грошових коштів у сумі 1 350 (одна тисяча триста п`ятдесят) гривень.
На підставі викладеного заявник просив, ухвалу залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник АТ «КБ «ПриватБанк» присутній в засіданні в режимі відеоконференції з приміщення іншого суду, доводи апеляційної скарги підтримав, наполягав на її задоволенні, ухвалу суду вважав необґрунтованою. 

ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, повідомлений про місце, дату та час розгляду справи у відповідності до ст.. ст.. 128 130 ЦПК України ( а.с.63).
Колегія суддів, ураховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника АТ «КБ «ПриватБанк», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин 1-2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Аналіз положень ст. 149 ЦПК України дає підстави вважати, що вжиття заходів забезпечення позову є правом, а не обов`язком суду у разі, якщо існують обставини, що можуть ускладнити виконання рішення в майбутньому.

Отже, підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю - є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначав, що з метою отримання заробітної плати у АТ «КБ «ПриватБанк» оформив дебетову картку для виплат з № НОМЕР_1 .

В подальшому після надходження на вказану картку відповідних зарплатних нарахувань АТ «КБ «ПриватБанк» систематично списувало грошові кошти ОСОБА_1 з його карткового рахунку, а саме: 04.11.2020 в сумі 948,75 грн., 06.11.2020 на суму 474,37 грн., 07.11.2020 в сумі 50,00 грн., 08.11.2020 в сумі 24,37 грн., 19.11.2020 списано 236,90 грн., 21.11.2020 р. списано 36,89 грн.

На підтвердження вказаних операцій, заявником було надано суду першої інстанції повідомлення надіслані відповідачем АТ «КБ «ПриватБанк» на фінансовий номер ОСОБА_1 , що є достовірним доказом проведення певних фінансових операцій. 

Також до заяви про забезпечення позову було долучено копію судового рішення у справі № 334/3278/18 від 10 грудня 2019 року, яким відмовлено позивачу АТ «КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.10.2011.

Вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги, щодо невмотивованості заяви чи відсутності належних доказів. Обставини, наведені ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову підтверджуються доказами долученими до неї та не спростовані скаржником.

Ураховуючи неодноразовий та систематичний характер списання коштів, суд першої інстанції, вживаючи заходів забезпечення позову обґрунтовано зазначив, що метою таких заходів є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують виконання судового рішення, у разі прийняття такого.

Враховуючи, що картковий рахунок № НОМЕР_1 є дебетовим, тобто на останній надходять і зберігаються кошти належні ОСОБА_1 , заборона списання коштів з такого рахунку не порушує права АТ «КБ «ПриватБанк».

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи ( ч.ч. 1,2,4 ст. 158 ЦПК України).
Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.
За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Враховуючи, що клопотання про скасування заходів забезпечення позову подається до суду визначеного у відповідності до положень ст. 152 ЦПК України, посилання представника АТ «КБ «ПриватБанк» на те, що заявником не пред`явлено відповідного позову до суду у десятиденний термін, не впливають на законність ухвали про забезпечення позову та не може бути підставою для її скасування в апеляційному порядку. 

Відповідно до принципу пропорційності у цивільному судочинстві суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями (ст. 11 ЦПК України).

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, аналізуючи зміст вищевказаних норм права, дослідивши обставини справи, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для вжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову. 
ОСОБА_1 оспорює законність списання коштів з його карткового рахунку. Кожне таке списання впливає на розмір позовних вимог, перешкоджає ухваленню судового рішення та ускладнює поновлення порушених прав та інтересів позивача на мирне володіння майном.

Ураховуючи сукупність вищезазначених обставин та положень закону, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції у відповідності до вимог, передбачених ст. 153 ЦПК України, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2020 року про застосування заходів забезпечення позову - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 25 лютого 2021 року.

Головуючий                                                 О.М. Кримська

Судді:                                                         А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова