ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 січня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/7489/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року (суддя Максименко Л. Я.) у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микити Андрійовича, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,-
                                                            
                                                               ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А., третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №63256010, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микитою Андрійовичем по примусовому виконанню виконавчого напису, вчиненого 12.08.2014 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М., реєстровий № 4229, про звернення стягнення на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 452  980,00    грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від  25 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено. 
Позивачем була подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що у виконавчому  написі  відсутня дата його видачі, а дата, яка зазначена у виконавчому  написі є датою вчинення виконавчого напису, а дата його видачі могла б бути іншою, та як наслідок відповідач повинен був повернути виконавчий напис стягувачу без прийняття до виконання. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1  ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, 12.08.2014 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 4229, яким звернено стягнення на грошові кошти, які належать ОСОБА_1 , які отримані гр. ОСОБА_1 від гр. ОСОБА_2 за договором позики від 12.12.2012, задовольнивши вимоги гр. ОСОБА_2 за період з 12.12.2012 по 12.12.2013 у розмірі 452   980,00 грн., а також витрати на вчинення виконавчого напису у розмірі 3300,00 грн. 
08.10.2020 ОСОБА_2 звернулась до приватного виконавця Безмагоричних М.А. із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В.М. від 12.08.2014 № 4229.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. від 08.10.2020 відкрито виконавче провадження № 63256010 з виконання виконавчого напису № 4229 від 20.08.2014 приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В.М.
Вважаючи рішення відповідача про відкриття виконавчого провадження протиправним, позивач звернувся із даним позовом до суду про його скасування.
Відмовляючи в задоволення позову, суд першої інстанції зазначив, що судом не встановлено  порушень відповідачем вимог Закону України «Про виконавче провадження2 при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження №63256010 від 08.10.2020.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Вимоги до виконавчого документа встановлені ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
Пунктом 4 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що виконавчий напис має містити:
дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис;
найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача;
найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);
строк, за який провадиться стягнення;
суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення;
розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника;
номер, під яким виконавчий напис зареєстровано;
дату набрання чинності виконавчим написом;
строк пред`явлення виконавчого напису до виконання;
підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою;
інші відомості, передбачені статтею 18   Закону України «Про виконавче провадження».
Судом першої інстанції вірно було зазначено, що з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 4 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що такий реквізит, як «дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ» не може бути наявний у виконавчому написі нотаріуса, оскільки останнім здійснюється стягнення грошових сум або витребування від боржника майна що вчиняється на документах, які встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. 
Судом першої інстанції із наявної в матеріалах справи копії виконавчого напису було встановлено, що він містить дату вчинення – 12 серпня 2014 року, дату набрання чинності – 12 серпня 2014 року та строк пред`явлення для примусового виконання – протягом одного року. 
Тобто, виконавчий напис від 12.08.2014 зареєстрованим за № 4229 містить всі необхідні реквізити, передбачені як Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, так і положеннями ч. 1 ст. 4 Закону №1404-VIII. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Вірно судом першої інстанції було також зазначено, що приватним виконавцем в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження дата вчинення виконавчого напису нотаріуса за реєстровим № 4229 вказана « 20.08.2014», хоча, в заяві стягувача йдеться про прийняття до виконання виконавчого напису нотаріуса від 12.08.2014 № 4229, так і сам виконавчий напис датований 12.08.2014. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що це є технічною помилкою приватного виконавця і за таких формальних обставин не може бути підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.10.2020 № 63256010. 
Враховуючи викладене, підстави для скасування рішення суду першої інстанції  відсутні. 
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микити Андрійовича, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 13 січня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш