П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/2309/20	
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Косцової І.П.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.
за участі секретаря – Стефанцевої Ю.П.,
представника апелянта – Верещаки Олексія Миколайовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Борд Інвест» на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Борд Інвест» до Галицької митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування карток відмови, -
В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Борд Інвест» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.05.2020 №UA209220/2020/0358 та №UA209220/2020/0359, видані Галицькою митницею Державної митної служби України.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Товариство на час укладення зовнішньоекономічного договору на поставку товару (01.09.2019 року) та оплати за товар  (13.05.2020 року та 14.05.2020 року) не знало та не могло передбачити, що 14.05.2020 року до його контрагента будуть застосовані санкції, а тому відмова митного органу у прийнятті митних декларацій порушує принцип правової визначеності. 
Крім того, оскаржувані рішення не містять вказівки на те, що декларантом або уповноваженою ним особою не виконані умови, визначені Митним кодексом України та у них відсутня будь-яка інформація стосовно того, дозвіл якого саме органу буде достатнім для випуску товару у вільний обіг. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
При прийнятті рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що оскільки перехід права власності на товар до позивача та перетин митного кордону України відбувся після прийняття Радою національної безпеки і оборони України рішення №184/2020 від 14.05.2020 року про застосування санкцій, оскаржувані рішення відповідача є правомірними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

В апеляційний скарзі ТОВ «Борд Інвест», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте у справі судове рішення та постановити нове про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування своїх доводів апелянт навів доводи, ідентичні заявленим в позовній заяві.
Окремо апелянтом акцентовано увагу на тому, що в порушення ст.256 МК України  відповідач у спірних рішеннях не зазначив, які саме положення митного законодавства не були виконані Товариством та не надав вичерпних роз`яснень щодо виконання  конкретних дій, які б забезпечили можливість митного оформлення товарів.
Крім того апелянтом зазначено, що оскаржувані рішення позбавляють його права вільно володіти своїм майном.
Галицька митниця Державної митної служби України своїм правом на подання відзиву не скористалась.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.09.2019 року між ТОВ «Борд Інвест» (Покупець) та ПАТ «Нижньокамськнафтохім» (Продавець) укладений зовнішньоекономічний контракт №50035926 на поставку товару (а.с.20-33). Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що умови поставки, згідно Інкомтерс 2010, зазначаються в специфікаціях та додатках до  договору.
Відповідно до  п.3.1 Контракту оплата товару здійснюється протягом 5 банківських днів з дати виставлення рахунку на попередню оплату. 
Відповідно до п.п. 5.1.1 п. 5.1 Контракту за умови поставки FCA, CPТ, CIP право власності на Товар переходить від Продавця до Покупця в момент завантаження Товару на транспортний засіб першого перевізника, найнятого для перевезення Товару. Датою поставки є дата документа, який підтверджує прийняття Товару першим перевізником.
Згідно Специфікації до контракту від 27.08.2019 року, Продавець зобов`язався впродовж вересня 2019 - серпня 2020 року  поставити на адресу Покупця полістирол марки 585 у кількості 2   800 тон на умовах передплати, FCA Нижньокамськ (а.с.34).
Згідно Додатку до договору №10 від 29.04.2020 року продавець на умовах передоплати, FCA Нижньокамськ, зобов`язався поставити у травні 2020 року 200 тон полістиролу марки 585 (а.с.35).
29.04.2020 року контрагентом позивача виставлено рахунок на передоплату (а.с.36).  
На виконання вказаного Контракту ТОВ «Борд Інвест» здійснило оплату за товар, що підтверджується виписками по рахунках з банку № НОМЕР_1 від 13.05.2020 (передплата) та №40266060 від 14.05.2020 (повний розрахунок).
Відповідно до міжнародних товарно-транспортних накладних №81472494 та №81472737 товар відвантажений 16.05.2020 року та 17.05.2020 року відповідно.
19.05.2020 року товар перетнув митну територію України, що підтверджується відміткою Сумської митниці ДФС «під митним контролем».
21.05.2020 року уповноваженою особою позивача до ВМО №2 «Тернопіль» Галицької митниці Державної митної служби України подані документи до митного оформлення товару, який постачався згідно із міжнародними ТТН №81472494 та              №81472737, а саме, електронні митні декларації типу ІМ40ДЕ №UA 209220/2020/008046, та № UA 209220/2020/008047, у графі 31 яких заявлено до митного оформлення товар:  «полістирол марки 585 (в гранулах)» загального призначення - 20 000, 00 кг. ТУ 2214-126-05766801-2003. Використовується для виготовлення виробів технічного та побутового призначення. Торгова марка: зображення у вигляді трилисника. Виробник: ПАТ «Нижньокамськнафтохім»/RU. Маркування на упаковці - зображення у вигляді трилисника, Нижнекамскнефтехим ПОЛИСТИРОЛ. Пакування мішки на 16 піддонах».
22.05.2020 року митний орган відмовив у проведенні зазначених вище митних оформлень, про що складені картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA 209220/2020/0358 та № UA 209220/2020/0359 відповідно.
Підставою для відмови у митному оформленні (випуску) товарів визначено застосування спеціальних санкцій до відправника/експортера товару (ПАТ «Нижньокамськнафтохім» Росія, Республіка Татарстан, м. Нижньокамськ), згідно Указу Президента України від 14.05.2020 року №184/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2020 «Про застосування, скасування і внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».
Не погоджуючись з відмовою відповідача у митному оформленні товарів, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
Статтею 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню, подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу (ст. 255 МКУ).
Згідно з ч.1 ст. 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
Частиною 2 ст. 256 МК України передбачено, що у рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. 
Порядок оформлення картки відмови визначається розділом VII Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за № 1360/21672 (далі Порядок № 631).
Відповідно до п. 7.1 Порядку № 631, у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до Порядку № 631.
Згідно з п. 7.2 Порядку № 631 у картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.
Як вбачається з карток відмови від 22.05.2020 року UA 209220/2020/0358 та № UA 209220/2020/0359, підставою для відмови у митному оформленні (випуску) товарів став факт застосування спеціальних санкцій до відправника/експортера товару (ПАТ «Нижньокамськнафтохім» Росія, Республіка Татарстан, м. Нижньокамськ), згідно Указу Президента України від 14.05.2020 року № 184/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2020 «Про застосування, скасування і внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».
Вказаним Указом Президента України введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2020 року «Про застосування, скасування і внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)». 
Згідно Додатку №2 до Указу Президента України від 14.05.2020 року № 184/2020, у переліку юридичних осіб, відносно яких застосовані персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) за №153 зазначено ПАТ «Нижньокамськнафтохім» Росія, Республіка Татарстан, м. Нижньокамськ. 
Санкції застосовані шляхом блокування активів – тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном; обмеження торговельних операцій; повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України; запобігання виведенню капіталів за межі України; зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах – строком на три роки. 
В свою чергу, за змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про санкції»,  з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи.
Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про санкції» рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію Указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання Указу Президента України і є обов`язковим до виконання.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що за умовами контракту № 50035926 від 01.09.2019 року, право власності на товар переходить до покупця (позивача) після відвантаження товару на транспорт. З урахуванням того, що відвантаження відбулось 16-17 травня 2020 року, судом зроблено висновок, що позивач набув право власності на товар компанії, яка знаходиться під санкціями вже після введення в дію означених санкцій.
Проте судова колегія такий висновок вважає помилковим, з огляду на таке.
Як вже зазначалось вище,  позивач уклав зовнішньоекономічний контракт з ПАТ «Нижньокамськнафтохім» у вересні 2019 року. На виконання умов вказаного договору, сторонами 29.04.2020 року укладено Додаток №10 до контракту №50035926 від 01.09.2019 року, відповідно до якого на умовах передплати у травні 2020 року ПАТ «Нижньокамськнафтохім» має поставити полістирол марки 585 на умовах FCA Нижньокамськ.
29.04.2020 року позивачу виставлено рахунок №30131034, який оплачено 13.05.2020 року та 14.05.2020 року та на підтвердження надано відповідні платіжні доручення(а.с 36-38).
Вказані послідовні дії, направлені на отримання товару, вчинені позивачем до моменту видання указу Президента України від 14.05.2020 року №184/2020, тобто у період, коли нормативно-правовими актами України не було встановлено жодних санкцій щодо ПАТ «Нижньокамськнафтохім».
За загальним правилом, норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до події або факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19 червня 2018 року у справі № 826/12868/17, від 7 серпня 2019 року у справі № 820/2306/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 826/7866/17.
Враховуючи ту обставину, що позивач, реалізуючи своє право на здійснення зовнішньоекономічної діяльності при укладенні договору поставки з контрагентом-нерезидентом у вересні 2019 року, керувався чинними нормативно-правовими актами, які не передбачали будь якої-заборони щодо ввезення на територію України товару за номенклатурою - полістирол марки 585 чи заборони здійснення господарської діяльності з ПАТ «Нижньокамськнафтохім», судова колегія вважає, що митний  орган не мав законних підстав для відмови у розмитненні товару.
Більш того, позивач не міг передбачити, що після 14.05.2020 року відносно ПАТ «Нижньокамськнафтохім» будуть встановлені санкції, оскільки сам механізм їх накладення не передбачає будь-якого попереднього висвітлення списку осіб, відносно яких в подальшому будуть введені санкції.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що ініціюючи імпорт партії полістиролу марки 585 наприкінці квітня 2020 року, позивач не міг передбачити, що його дії в подальшому будуть визнані такими, що не відповідають чинному законодавству України, а оплачений товар не зможе бути розмитненим, а відтак, оплативши товар до набрання чинності Указу Президента України, позивач мав правомірні очікування на отримання цього товару та в подальшому розпорядитись ним у свої господарській діяльності.
Крім цього, як вже зазначалось вище, вимоги ч. 2 ст. 256 МК України зобов`язують митний орган у рішенні про відмову у митному оформленні зазначити не лише причини відмови, але й навести вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечить можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. 
Однак відповідач в оскаржуваних рішеннях не встановив належного характеру поведінки для позивача, дотримуючись якої останній зможе реалізувати своє право на митне оформлення товарів.
Більш того, як встановлено судовою колегією з листа відповідача від 28.05.2020 року №74-1-28-17/13/14399, інформацію про зовнішньоекономічні операції позивача з ПАТ «Нижньокамськнафтохім» скеровано до УСБУ в Тернопільнській області для забезпечення обмежувальних заходів та визначення подальших дій щодо розпорядження товарами, проте матеріали справи не містять жодного доказу щодо надання зазначеним органом будь-яких роз`яснень. (а.с.44 т.1).
Таким чином, позивач, який на момент прибуття товару на митну територію України, набув право власності на цей товар , протиправно був обмежений у праві розпоряджатись своїм майном. 
Крім того, судова колегія зазначає, що сплативши кошти на користь ПАТ «Нижньокамськнафтохім» до введення в дію санкцій у відношенні вказаного підприємства, позивач після введення таких санкцій позбавлений навіть теоретичної можливості отримати свої кошти назад, оскільки Указом Президента України від 14.05.2020 року № 184/2020 зупинено виконання економічних та фінансових зобов`язань ПАТ «Нижньокамськнафтохім».
Таким чином, ТОВ «Борд Інвест», сплативши кошти за товар, не має можливості а ні розпоряджатись товаром, а ні розмитнити його, а ні повернути сплачені за нього кошти.
Європейський суд з прав людини у численних рішеннях неодноразово звертав увагу Держави Україна на ту обставину, що дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання в права особи повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а саме втручання - легітимним і пропорційним.
Судова колегія вважає за необхідне зазначити й те, що одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону). 
Принцип передбачуваності дій держави щодо формулювання національного законодавства визначений у рішенні ЄСПЛ «Олександр Волков проти України». У п. 169, 170 визначено, що вислів «згідно із законом» вимагає, по-перше, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який йдеться, вимагаючи, щоб він був доступний для зацікавленої особи, яка, окрім того, повинна мати можливість передбачити наслідки його дії щодо себе, та відповідав принципові верховенства права… Отже, ця фраза передбачає, inter alia, що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, що вплинуть на їхні конвенційні права»
Офіційне розуміння правової визначеності як елемента верховенства права надано в пункті 3.1 мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 у справі № 1-25/2010, відповідно до якого одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці є допустимим за умови передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права має базуватися на критеріях, які дадуть змогу передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.
Фактично передбачуваність законодавства спрямована на конкретизацію одного з аспектів принципу правової визначеності - вимоги розумної стабільності права, яка зумовлює необхідність незмінності правових приписів протягом певного часу.
Так, у пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).
У свою чергу, позивач, який дотримався законодавчо визначеної процедури щодо укладення відповідного зовнішньоекономічного контракту та здійснив оплату за товар та вже розпочав процедуру ввезення товару, не повинен нести відповідальність у вигляді обмеження свого права на ввезення вказаного товару, якщо подальші зміни в національному законодавстві встановлюють певні обмеження відносно товару чи його виробника, оскільки вказане суперечить принципу правової визначеності.
З огляду на те, що до митного оформлення декларантом були надані всі документи, які підтверджували, що на час початку процедури імпорту полістиролу марки 585 дії позивача не мали неправомірного характеру і не вчинялись в порушення будь-якої норми національного чи міжнародного законодавства, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.05.2020 року № UA 209220/2020/0358 та № UA 209220/2020/0359 є протиправними та підлягають скасуванню.
Що стосується інших доводів апелянта, судова колегія зазначає, що вони не є значними у відношенні до встановлених обставин справи та не впливають на вирішення даного спору по суті.
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.
Оскільки судом першої інстанції повною мірою встановлені всі обставини справи, проте їм надано невірну правову оцінку, а також допущено порушення норм процесуального законодавства, судова колегія вважає за необхідне скасувати ухвалене у справі судове рішення та прийняти нове про задоволення позову.
Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 131 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Апелянтом при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції сплачено судовий збір у розмірі 10 510 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №573 від 22.06.2020 року та №826 від 18.12.2020 року, а тому вказана сума підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись ст. ст.  308, 310, 315, 317, 319, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Борд Інвест» – задовольнити 
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року - скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позовні Товариства з обмеженою відповідальністю «Борд Інвест» – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Галицької митниці Державної митної служби України від 22.05.2020 № UA 209220/2020/0358;
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Галицької митниці Державної митної служби України від 22.05.2020 № UA 209220/2020/0359.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Галицької митниці Державної митної служби України (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000, ідентифікаційний код 43348711) судовий збір у сумі 10 510 грн. (десять тисяч п`ятсот десять грн. 00 коп.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Борд Інвест» (Острівське шоссе, 2-Б, м. Херсон, 7300, ідентифікаційний код 41429531).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя 	 	      Косцова І.П.	
Судді	    	     Осіпов Ю.В.        Скрипченко В.О.	

Повний текст виготовлено 05.02.2021 року.