П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/5083/20	
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
                                  Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення,
В С Т А Н О В И Л А :

16 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ВЧ НОМЕР_1 в якій просила:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 31.05.2017 включно;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.05.2017 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що їй в період з 01.12.2015 по 31.05.2017 не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивачу щодо зазначеного періоду є січень 2008 року, оскільки саме тобі відбулося підвищення її посадового окладу. 
Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.05.2017 включно. Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1  нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.12.2016 по 31.05.2017 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2016 року. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати в частині відмови у позові та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме:
-          визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 31.05.2017 включно;
-          зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.05.2017 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року.
Апелянт зазначає, що судом помилково не розглянуто період грудня 2015 року, а відповідачем не надано підтверджень на виплату індексації в цьому місяці. Базовим місяцем для періоду з 01.12.2015 по 28.02.2018 є січень 2008 року, оскільки тоді відбулося останнє підвищення посадових окладів військовослужбовців згідно з постановою Кабміну №1294, що узгоджується з позицією Верховного Суду по справі №200/9297/19-а. Підвищення премії в січні 2016 року не впливає на визначення базового місяця індексації. В справі, що розглядається конкретними фактичними обставинами є підвищення посадових окладів військовослужбовців в січні 2008 року та березні 2018 року відповідно до рішень Уряду. За таких умов відповідач не наділений дискреційними повноваженнями. 
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта. При цьому судова колегія враховує, що вказаний відзив ВЧ НОМЕР_1 подала із значним запізненням внаслідок перебування уповноважених представників в зоні проведення ООС з 16.11.2020 та з 15.12.2020, що підтверджується наявними в матеріалах справи наказами (а.с. 102-105).
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 12.08.2003 по 27.11.2018 проходила службу у ВЧ НОМЕР_1 .
Витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.09.2017 №186 підтверджує факт перебування позивача у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.06.2017 до 15.01.2020 (а.с. 29).
Витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.11.2018 №231 підтверджує факт прийняття позивачем з 06.11.2018 справ та посади, приступлення до виконання службових обов`язків (а.с. 21).
Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.11.2018 №246, старшого солдата ОСОБА_1 радіотелеграфіста відділення управління командира дивізіону взводу управління 2 гаубичного самохідно–артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи – радіотелеграфіста відділення управління командира дивізіону взводу управління 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на облік до Доброславського РВК Одеської області.
12.02.2020 позивач звернулась до командира ВЧ НОМЕР_1 з заявою, в якій просила, серед іншого, нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 22.11.2016 в сумі 29 831,27 грн, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, нарахувати та виплатити середній заробіток за період з 28.11.2018 по дату повного розрахунку (а.с. 10).
Заява направлена на адресу військової частини НОМЕР_1 відповідно до рекомендованого повідомлення за трек-номером Одеса 65 6506503783560. Рекомендоване повідомлення отримано представником відповідача 26.02.2020 року (а.с. 11).
Відповідь на заяву від 12.02.2020 року ВЧ НОМЕР_1 не надала.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог законодавства проведення індексації у зв`язку з зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. З 01 січня 2016 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати працівників було запроваджене знову, але за дещо зміненими правилами. Відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.05.2017. Суд сформував висновок, що після вжиття заходів передбачених п. 3 постанови №1013 для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку №1078, а тому відсутні підстави для застосування січня 2008 року як базового для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.05.2017. Нарахування та виплата індексації грошового забезпечення нерозривно пов`язано із обізнаністю роботодавця із часом набуття права працівника на зазначені виплати, тобто є дискреційними повноваженнями відповідача.
Судова колегія частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Фактично предметом апеляційного перегляду є судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, зокрема, що стосується зобов`язання відповідача нарахувати ОСОБА_1 індексацію за період з 01.12.2015 по 31.12.2015, а також чи підлягає встановленню для періоду з 01.12.2015 по 31.05.2017 базового місяцю - січень 2008 року. Крім того, слід встановити, чи є можливим застосування до спірного періоду базового місяця - січня 2016 року з наведених судом першої інстанції обґрунтувань.
Відповідно до     ст. 1 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі - Закон України № 1282-XII) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до   ст.2 Закону України № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Стаття 4 Закону України № 1282-XII (до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №     911-VIII, який набрав     чинності з 1 січня 2016 року) визначала, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.
Ця ж стаття зі змінами внесеними Законом України №   911-VIII на сьогодні передбачає поріг індексації 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього  Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений   постановою Кабміну України від 17.07.2003 року № 1078   (далі - Порядок № 1078).
Вірними є висновки суду першої інстанції, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, а також, що відповідно до вимог законодавства проведення індексації у зв`язку з зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Слід звернути увагу, що відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу такі висновки не заперечуються, а тому детального правового обґрунтування на стадії апеляційного перегляду не потребують.
Судова колегія також погоджується з висновками суду першої інстанції, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.10.2020 по справі 240/11882/19.
Судова колегія звертає увагу, що під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.
Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.
Поряд з цим, судова колегія вважає, що сформовані в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції висновки, що після вжиття заходів передбачених п.3 постанови №1013 для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року, є помилковими.
Правовим обґрунтуванням вищевказаних висновків стало посилання на постанову Кабміну України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013, п. 3 якої передбачено, що:
міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.
Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078  (Офіційний вісник України, 2003 р., № 29, ст. 1471).
Судова колегія звертає увагу, що дію абз.2 п.3 постанови №1013 слід нерозривно пов`язувати з абз.1 даного пункту, яким установлено, зокрема, міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати).
Судова колегія зазначає, що зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.
За таких умов, враховуючи, що нові розміри посадових окладів військовослужбовців встановлено постановою №704, починаючи з березня 2018 року, то відсутні підстави стверджувати про необхідність обчислення індексу споживчих цін з січня 2016 року відповідно до Порядку №1078, а отже помилковими є висновки суду першої інстанції, що постанова №1013 чітко визначила початок обчислення індексу споживчих цін з січня 2016 року.
Судова колегія також погоджується з доводами апелянта, що судом першої інстанції жодним чином не обґрунтовано задоволення позовних вимог за період починаючи саме з 01.01.2016, а не з 01.12.2015, як вказано у позовних вимогах.
При цьому, визначення початку спірного періоду з 01.12.2015 обґрунтовано змінами правового регулювання, відповідно до якого встановлення індексу споживчих цін (фактично базового місяця) почало прив`язуватися до факту підвищення тарифних ставок (окладів) згідно п. 5 Порядку № 1078 (зі змінами згідно постанови Кабміну України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013, яка застосовується з 1 грудня 2015 року).
Враховуючи, що відповідачем жодним чином не підтверджено факт виплати позивачу індексації грошового забезпечення в грудні 2015 року, то позовні вимоги слід задовольнити  починаючи саме з 01.12.2015.
За таких умов, з урахуванням положень Порядку № 1078, Закону України № 1282-XII та встановленої судом першої інстанції протиправної бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення належним є зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 вчинити відповідні дії за період з 01.12.2015 по 31.05.2017, оскільки задоволення позовних вимог в такому вигляді належним чином захищає права позивача та не порушує дискреційні повноваження відповідача.
На думку судової колегії, питання визначення базового місяця при нарахуванні індексації в даному випадку є передчасними, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.
Відповідачу слід звернути увагу, що при здійсненні ним розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за вищевказаний період згідно п.5 Порядку №1078 зі змінами, внесеними постановою №1013 (набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 грудня 2015 року), початком відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу ОСОБА_1 , а тому ВЧ НОМЕР_1 необхідно встановити її останнє підвищення ,посадового окладу перед спірним періодом для прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 (фактично визначення базового місяця) для нарахування індексації.
Посилання апелянта на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 10.09.2020 по справі №200/9297/19-а не обґрунтовують можливість застосування до спірного періоду базовий місяць - січень 2008 року, оскільки в даному випадку Верховний Суд не формував правові висновки щодо визначення базового місяця індексації, а надавав оцінку процесуальним діям суду апеляційної інстанції щодо роз`яснення його постанови.
При цьому, у висновках Верховного Суду зазначено, що доводи скаржника фактично зводяться до незгоди відповідача із судовими рішеннями у справі №  200/9297/19-а,  якими вирішено позовні вимоги по суті, які набрали законної сили та необхідності касаційного перегляду справи, однак зазначене виходить за межі повноважень суду в розумінні статті 254 КАС України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 31 травня 2017 року, а також зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за вказаний період. 
При цьому при визначенні індексу споживчих цін відповідач має враховувати висновки апеляційного суду, викладені у мотивувальній частині цієї постанови. 
Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 18 червня 2020 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року – скасувати з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) за період з 01 грудня 2015 року по 31 травня 2017 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )   нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 31 травня 2017 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко