ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 січня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/5940/20	

головуючий суддя І інстанції – Єфанова О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Сафронової С.В., Чередниченка В.Є.,     
                    розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   Управління поліції охорони в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року в адміністративній справі №160/5940/20 за позовом ОСОБА_1  до  Управління поліції охорони в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, стягнення заборгованості,-  

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати бездіяльність Управління поліції охорони в Дніпропетровській області протиправною та зобов`язати вчинити певні дії, а саме:
- наказ Управління поліції оборони в Дніпропетровській області від 26 вересня 2019 року за номером 112 о/с «По особовому складу», стосовно звільнення зі служби в Національній поліції України старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0020286), молодшого інспектора взводу 1 роти реагування Дніпровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» у запас Збройних Сил України з 26 вересня 2019 року - скасувати й викласти у новій редакції, в якій обов`язково зазначити виплату одноразової (вихідної) грошової допомоги у розмірі 25 (двадцять п`ять) відсотків місячного грошового забезпечення за кожні повні дванадцять календарних років служби в поліції;
- стягнути з Управління поліції охорони в Дніпропетровській області на користь громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , одноразову (вихідну) грошову допомогу у розмірі 25 (двадцять п`ять) відсотків місячного грошового забезпечення, за кожні повні дванадцять календарних років служби;
- стягнути з Управління поліції охорони в Дніпропетровській області на користь громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги, з 26 вересня 2019 року по день фактичного розрахунку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1  було задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 .
Зобов`язано Управління поліції охорони в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні ОСОБА_1 у розмірі 25 (двадцять п`ять) відсотків місячного грошового забезпечення, за кожні повні дванадцять календарних років служби.
В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
В обґрунтування  апеляційної скарги відповідач зазначив, що положення ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» встановлюють умови виплати одноразової грошової допомоги при звільненні для осіб, які мають право на пенсію за цим законом. Зауважено про пропуск позивачем строку звернення до суду та необхідності залишення його адміністративного позову без розгляду.
Відзив від позивача на адресу суду не надходив.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, наказом управління державної служби охорони при УМВС України в Дніпропетровській області від 01.04.2008 року № 40 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 призначено міліціонером охорони об`єктів ІІ-ої роти батальону міліції Бабушкінського відділу Держаної служби      охорони в м. Дніпропетровську УДСО при УМВС України в Дніпропетровській області, копія якого наявна в матеріалах справи.
Наказом управління державної служби охорони      при УМВС України      в Дніпропетровській області від 06.11.2015 року №110 о/с «По особовому складу», був звільнений у запас Збройних сил      за пунктом 63 «К» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства центральні органи виконавчої влади (установи, організації) та наказом від 07.11.2015 року № 1 о/с «По особовому складу» був прийнятий на службу до Національної поліції України та призначений на посаду інспектора-кінолога Дніпропетровського міського відділу управління поліції охорони в Дніпропетровській області. Копії наказів наявні в матеріалах справи.
Наказом від 26.09.2019 року № 112 о/с «По особовому складу» відповідно до п.7 ч.1   ст.77 Закону України «Про національну поліцію»   звільнений зі служби в Національній поліції України (за власним бажанням) з посади молодшого інспектора взводу № 1 роти реагування Дніпровського міського відділу управління поліції охорони      в Дніпропетровській області.
Позивач відмовився від проставлення підпису та дати, а також отримання      витягу з вищезазначеного наказу, у зв`язку з незгодою з пунктом наказу щодо не виплати одноразової грошової допомоги      при звільнені зі служби в поліції, про що складено акт від 26.09.2019 року, копія якого наявна в матеріалах справи.
Згідно з довідкою від 02.10.2019 року старший сержант поліції ОСОБА_1 дійсно проходив службу в ОВС в період з 16.04.2008 року по 06.11.2015 року та проходив службу в Національній поліції України з 07.11.2015 року по 26.09.2019 року.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до керівництва Управління поліції охорони в Дніпропетровській області із відповідним письмовим зверненням, у якому просив наказ Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 26 вересня 2019 року за номером 112 о/с «По особовому складу», стосовно звільнення зі служби в Національній поліції України старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0020286), молодшого інспектора взводу № 1 роти реагування Дніпровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» у запас Збройних Сил України, з 26 вересня 2019 року - скасувати й викласти у новій редакції, в якій обов`язково зазначити виплату одноразової (вихідної) грошової допомоги у розмірі 25 (двадцять п`ять) відсотків місячного грошового забезпечення за кожні повні дванадцять календарних років служби в поліції.
29 квітня 2020 року відповідачем надано відповідь в якій зазначено, що станом на дату звільнення зі служби в Національній поліції України позивач не досяг 45-річного віку та визначеної законом вислуги років для отримання права на пенсію. Таким чином, останній не має права на виплату одноразової грошової допомоги на підставах, визначених ст.9 Закону №2262-ХІІ.
Не погодившись з вказаними висновками відповідача, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер, у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов`язане з наявністю 10 річної вислуги та звільненням з передбачених підстав, зважаючи на що ненабуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної допомоги за умови наявності 10 і більше років вислуги. Зауважено, що оскільки позивач не погоджується з наказом від 26 вересня 2019 року за номером 112 о/с «По особовому складу» лише з тих підстав, що там не зазначено про нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, а в цілому наказ від 26 вересня 2019 року за номером 112 о/с «По особовому складу» є таким, що відповідає нормам чинного законодавства, тому підстав для визнання його протиправним та скасування, в частині не нарахування та невиплати такої допомоги, у суду не має, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню. Також зазначено про звернення до суду в межах процесуальних строків, визначених законом.
Суд апеляційної інстанції частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
    Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.
Згідно зі статтею 102 Закону України «Про Національну поліцію» (далі – Закон № 580-VIII) пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».
Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їхнє утримання.
Відповідно до абз. 4 п.  10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Порядок № 393) визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Системний аналіз наведених положень Закону № 2262-ХІІ дає підстави для висновку, що частина друга статті 9 цього Закону встановлює дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які мають право на пенсію та звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше.
Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер, зокрема, особами, які перебували на службі в Національній поліції, у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов`язане з наявністю 10 річної вислуги та звільненням з передбачених підстав, зважаючи на що ненабуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної допомоги за умови наявності 10 і більше років вислуги.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 26.11.2020 року, що враховується судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як свідчать встановлені обставини справи, наказом відповідача від 26.09.2019 року № 112 о/с позивача було звільнено з посади старшого сержанта поліції молодшого інспектора взводу № 1 роти реагування Дніпровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області без виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема наведеного наказу,  при звільнені зі служби вислуга років позивача складала 12 років 5 місяців 6 днів, що в силу приписів                   ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», зумовлює наявність у останнього права на отримання одноразової грошової допомоги при звільнені.
При цьому, що стосується належного способу захисту прав позивача та висновків суду першої інстанції відносно відсутності правових підстав для скасування наказу від 26.09.2019 року № 112 о/с лише з тих підстав, що там не зазначено про нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, а в цілому наказ від 26 вересня 2019 року за номером 112 о/с «По особовому складу» є таким, що відповідає нормам чинного законодавства, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх хибними та зауважує, що саме наведеним наказом було визначено відсутність, на переконання відповідача, у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а відтак отримання позивачем останньої, безпосередньо залежить від правомірності такого твердження.
З огляду на наведене та враховуючи приписи ч. 2 ст. 308 КАС України, відносно необхідності виходу за межі доводів апеляційної скарги та з урахуванням приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо необхідності визнання протиправним та скасування наказу відповідача  26.09.2019 року № 112 о/с в частині невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби в поліції та необхідності зобов`язання відповідача виплатити позивачу таку допомогу.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що наведений спосіб захисту є самостійним, належним та достатнім для захисту прав позивача, а відтак визнання протиправною бездіяльності Управління поліції охорони в Дніпропетровській області щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 є безпідставним.
Також, що стосується посилань відповідача на пропуск позивачем місячного строку звернення до суду з позовом про оскарження наведеного наказу, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що  відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до п. 23 Розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 року за № 669/28799), поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.
Проаналізувавши зміст наведених правових норм, колегія суддів приходить до висновку про те, що одноразова грошова допомога при звільненні поліцейського є однією із складових його грошового забезпечення при звільненні зі служби, а отже в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, та усіх виплат, на які працівник має право і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.
Що стосується посилань відповідача на те, що виплата наведеної одноразової грошової допомоги має здійснюватися Національною поліцією України, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання протиправною бездіяльності Управління поліції охорони в Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 та в цій частині слід прийняти нову постанову про визнання протиправним та скасування наказу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 26.09.2019 року № 112 о/с в частині невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби в поліції. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року в адміністративній справі №160/5940/20  – скасувати в частині визнання протиправною бездіяльності Управління поліції охорони в Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 та в цій частині прийняти нову постанову.
Визнати протиправним та скасувати наказ Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 26.09.2019 року № 112 о/с в частині невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби в поліції.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року в адміністративній справі №160/5940/20  - залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України – не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко