КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                               
Справа № 760/342/17                                               Головуючий у 1 інстанції: Оксюта Т.Г.
провадження № 22-ц/824/1290/2021                                          Суддя-доповідач Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
13 січня 2021 року                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Олійника В.І., 
суддів: Мараєвої Н.Є., Желепи О.В.,
при секретарі: Панчошній К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року  у справі за позовом  ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м.Києві, ОСОБА_4 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання недійсними прилюдних торгів, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування державної реєстрації права власності та виселення, -
в с т а н о в и в :
 
У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 09 лютого 2011 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С. П. від 28 квітня 2010 року було проведено прилюдні торги з реалізації належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 .
Посилаючись на те, що процедуру проведення прилюдних торгів було порушено, оскільки його не було повідомлено про їх проведення, чим порушено його права щодо встановлення справедливої стартової ціни, і, крім того, торги проведено на підставі виконавчого напису, який в судовому порядку визнано таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_3 просив визнати недійсними прилюдні торги, проведені 09 лютого 2011 року, на яких було реалізовано квартиру АДРЕСА_1 , а також визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 26 березня 2011 року, видане ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М., скасувати державну реєстрацію права власності на спірну квартиру та виселити з неї усіх мешканців.
Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 червня 2017 року позов задоволено частково. 
Визнано недійсними прилюдні торги, проведені 09 лютого 2011 року, на яких було реалізовано квартиру АДРЕСА_1 та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 26 березня 2011 року, видане ОСОБА_4 . 
Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставилося питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким у позові відмовити в повному обсязі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставилося питання про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі в частині вимог, що стосуються ПП «Юстиція», а в частині інших вимог відмовити в позові.
Справа переглядалась судами неодноразово.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що прилюдні торги проведено на підставі виконавчого напису нотаріуса, який рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 15 липня 2014 року було визнано таким, що не підлягає виконанню. Крім того, при проведенні прилюдних торгів не було дотримано вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 № 68/5 щодо повідомлення боржника про дату, час, місце проведення торгів, а також стартову ціну майна, яке передано на реалізацію, що є підставою для визнання недійсними прилюдних торгів та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, а також для скасування державної реєстрації права власності за покупцем.
Проте, рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону не відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної  інстанції за  результатами розгляду  апеляційної скарги  має право: скасувати судове рішення повністю  або частково  і ухвалити  у відповідній частині нове  рішення або змінити рішення.
Встановлено, що 25 лютого 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №380/517/08-Пі, за умовами якого передбачено надання кредиту окремими частинами, в межах максимального ліміту в розмірі 180 000 доларів США.
В забезпечення цього договору між банком та ОСОБА_3 того ж дня був укладений договір іпотеки, згідно якого останній передав в іпотеку банку належну йому на праві власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 23 лютого 2010 року ОСОБА_3 змінив ім`я на ОСОБА_3 .
Встановлено, що 28 квітня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського округу Ковальчуком С.П. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 44,30 кв. м, яка належить на праві власності ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ).
09 лютого 2011 року відбулися прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 , переможцем яких стала ОСОБА_4 .
За рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку заставленого майна, було задоволено вимоги АКБ СР «Укрсоцбанк» в сумі 257 198,70 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 14 квітня 2010 року становило 2 038 634 грн. 06 коп.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 15 липня 2014 року визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 28 квітня 2010 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрований в реєстрі за №3148, яким звернуто стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ). 
Враховуючи те, що звернення стягнення на предмет іпотеки було здійснено на підставі виконавчого напису нотаріуса, який в судовому порядку визнано таким, що не підлягає виконанню та те, що позивач не був належним чином повідомлений про проведення прилюдних торгів з реалізації належного йому майна, а саме: зазначеної квартири, що є істотним порушенням процедури та порядку проведення прилюдних торгів та порушує права позивача на встановлення справедливої стартової ціни на реалізацію майна, суд першої інстанції прийшов до висновку про недотримання спеціалізованою організацією вимог законодавства та визнання незаконним проведення прилюдних торгів від 09.02.2011 року.
Саме виходячи з наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, визнання недійсними прилюдних торгів, проведених 09 лютого 2011 року та визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 26 березня 2011 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М., яким посвідчено за ОСОБА_4 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Колегія суддів з наведеними висновками суду не може погодитися.
Право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання передбачено ч.1 ст.15 ЦК України.  
Відповідно до ч.2 ст.16, ч.1 ст.215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.
За ч.4 ст.656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Правова природа продажу майна з прилюдних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених вимогами чинного законодавства.
Приписами статей 52, 57, 62 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час проведення прилюдних торгів) унормовано, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.
Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.
Право іпотекодержателя, іпотекодавця, боржника та будь-якого учасника прилюдних торгів оскаржити результати цих торгів передбачено статтею 48 Закону України «Про іпотеку».
 Оскарження результатів проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки, передбачене цією статтею, є пред`явленням вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного на прилюдних торгах.
Оскарження результатів торгів відповідно до статті 48 Закону України «Про іпотеку» означає можливість оскаржити договір, укладений на прилюдних торгах, як з підстав невідповідності його вимогам ЦК України, зокрема статей 203, 215 ЦК України, так і з підстав, передбачених статтями 45-47 Закону України «Про іпотеку».
За статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 
У законі для окремих видів вимог може встановлюватися спеціальна позовна давність.
До вимог про оскарження прилюдних торгів з реалізації іпотечного майна застосовується спеціальна позовна давність.
Згідно зі статтею 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна.
Отже, у справах про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що перебуває в іпотеці, підлягає застосуванню спеціальна позовна давність, передбачена статтею 48 Закону України «Про іпотеку».
Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 року у справі № 6-1375цс16 та підтверджено у постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 607/4193/17.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини четверта, п`ята статті 267 ЦК України).
Проте, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.
Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.
Відповідно до постанови Верховного суду від 30 вересня 2020 року зобов`язано суд апеляційної інстанції встановити фактичні обставини справи та правильність застосування норм матеріального права, встановити наявність або відсутність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позовних вимог по суті, а вже після того вирішити питання про застосування позовної давності, оскільки у випадку наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог по суті - в позові слід відмовити саме з цих підстав, а не у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
Як на підстави позовних вимог позивач посилався на те, що 28.04.2010 року приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П було видано виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру адресою: АДРЕСА_1 ,  в рахунок погашення заборгованості в сумі 2 036 634 грн. 06 коп. за Кредитним договором, укладеним між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» 25.02.2008 року.
 Відповідно до матеріалів справи 09 лютого 2011 року було проведено прилюдні торги щодо реалізації вказаної квартири. Оскільки рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 липня 2014 року виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню, зазначені прилюдні торги могли проводитись лише на підставі рішення суду, а тому виконавчий напис нотаріуса не повинен був виконуватись, було порушено процедуру проведення торгів - йому не було направлено повідомлення про проведення торгів, чим було порушено його права щодо встановлення справедливої стартової ціни квартири. В зв`язку з цим позивач просив визнати недійсними прилюдні торги, проведені 09.02.2011 року, на яких було реалізовано вказану квартиру, визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 26.03.2011 року, видане приватним нотаріусом КМНО Халявка Н.М., зобов`язати реєстраційну службу або нотаріуса скасувати державну реєстрацію права власності на спірну квартиру, виселити всіх мешканців з квартири.
В апеляційній скарзі у даній справі апелянт посилався на те, що «визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в 2014 році саме по собі не може бути підставою визнання недійсними торгів, проведених у 2011році, тобто, за 3 роки до цього.
Прилюдні торги були проведені 09.02.2011 року на виконання виконавчого напису, вчиненого 28.04.2010 року приватним нотаріусом Київського міського округу Ковальчуком С.П.
Станом на момент проведення прилюдних торгів виконавчий напис був чинним та не був оспореним.
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню лише 17 травня 2012 року, тобто через 1 рік після того, як виконавчий напис був виконаний шляхом проведення прилюдних торгів.
При цьому, згідно рішення Солом`янського суду міста Києва 15 липня 2014 року у справі №2609/13279/12 виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню (на майбутнє), а не визнаний недійсним (з моменту вчинення).
До того ж, виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню (на майбутнє) з моменту набрання законної сили рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 липня 2014 року у справі №2609/13279/12. Отже, він був чинним на момент проведення прилюдних торгів 09.02.2011року.
Натомість, у зв`язку з прийняттям Апеляційним судом м. Києва до розгляду апеляційної скарги на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 липня 2014 року у справі №2609/13279/12 дія рішення суду вважається зупиненою з моменту відкриття апеляційного провадження (ч.4 ст.359 ЦПК України).
Тому при вирішенні даної справи суд не може вважати встановленими факти, зазначені в рішенні суду у справі №2609/13279/12 (щодо нечинності виконавчого напису) у зв`язку із зупиненням дії рішення суду.
Крім того, відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 06.12.2018 року у справі №2609/13279/12, яка залишена без змін постановою Верховного суду від 20.12.2019 року рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 15 липня 2014 року в частині задоволених позовних вимог скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_6 до ПАТ «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.
Таким чином, торги проводились на підставі чинного виконавчого напису і були відсутніми підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наведене підтверджується постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2018 року у справі №2609/13279/12, яка залишена без змін постановою Верховного суду від 20.12.2019 року
Також, як вбачається з рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20.03.2020 року у справі №760/4943/19, яке не оскаржене та набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_6 до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ,   ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання недійсними прилюдних торгів та скасування їх результатів відмовлено. Предметом оскарження є ті самі торги, що і в даній справі. Позов поданий з тих самих підстав. Відмінність є лише щодо учасників справи - у справі №760/4943/19 до числа відповідачів включено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проте жодних позовних вимог до цих відповідачів не заявлено.
Отже, станом на момент розгляду апеляційної скарги у даній справі існує судове рішення у справі №760/4943/19, що набрало законної сили, яким у задоволенні тих самих вимог (про визнання недійсними прилюдних торгів) і з тих самих підстав в позові відмовлено.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що апелянт у судовому засіданні не заперечив, а навпаки підтвердив, що сума коштів від реалізованої квартири на прилюдних торгах від 26 березня 2011року увійшла у суму погашення його зобов`язань від 25 лютого 2012 року про укладення між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» договору про надання відновлювальної кредитної лінії №380/517/08-Пі, згідно якого банк зобов`язався надавати ОСОБА_3 грошові кошти окремими частинами в межах максимального ліміту 180 000 доларів СІЛА. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між сторонами було укладено договір іпотеки, посвідчений Ковальчуком С.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25.02.2008 року за реєстром №1559, згідно якого було передано в іпотеку нерухоме майно, що належить апелянту на праві приватної власності, а саме квартира, що знаходиться в АДРЕСА_1 , і 28.04.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. було видано виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на зазначену квартиру у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25.02.2008 року.
З врахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності скасування рішення і відмови ОСОБА_3 у задоволенні його позовних вимог.
Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в позові ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_4 про визнання недійсними прилюдних торгів, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування державної реєстрації права власності та виселення відмовити.
Також, в порядку ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з  ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 3 307 грн. 20 коп. судового збору. 
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384  ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.
Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В позові ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_4 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання недійсними прилюдних торгів, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування державної реєстрації права власності та виселення відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 307 (три тисячі триста сім) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 307 (три тисячі триста сім) грн. 20 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 18 січня 2021 року.

Суддя-доповідач:  

Судді: