ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 р.	Справа № 520/4992/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,
представника позивача Медвідь А.О.,
представника відповідача Богущенко Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 23.09.20 року по справі № 520/4992/2020
за позовом                       Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозленд"  
до                       Слобожанської митниці Держмитслужби                               
про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хозленд", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправними і скасувати картку відмови Слобожанської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні, пропуску товарів і транспортних засобів комерційного значення №UA807180/2020/00013 від 14.02.2020 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/000473/2 від 14.02.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Хозленд” в лютому 2020 року ввезло з Китаю на територію України товар – сушарки для білизни, код згідно УКТЗЕД 73239900 на підставі контракту № 30/НС від 30.10.2019 року. Відповідно до умов Контракту, сторони підписали Специфікацію, а постачальник надав позивачу інвойс на оплату товару. Згідно із Специфікацією № 1 від 30.10.2019 року, інвойсом №2019LX322 від 21.12.2019 року, позивач оплатив товар та ввіз в Україну товар на загальну суму: 16761,60 доларів США. Для митного оформлення товару позивачем визначено митну вартість товару  за ціною товару (основний метод визначення митної вартості) згідно ст.ст. 57, 58 Митного кодексу України, а саме, в графі 12 митної декларації № UA807180/2020/000713 від 13.02.2020 року позивач зазначив митну вартість – 468649,41 грн., яка вираховується при додаванні фактурної вартості товару та витрат на транспортування товару до кордону України наступним чином: фактурна вартість товару 410 602,21 грн. (16761,6 доларів США х 24,4966 – за курсом НБУ на момент подачі митної декларації) + 58 047,20  грн. (витрати на транспортування).  Отже, за декларацією митної вартості № UA807180/2020/000713 від 13.02.2020 року позивачем заявлена митна вартість у гривнях – 468649,41 грн., в іноземній валюті 19131,20 доларів США. На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу відповідні документи. 13.02.2020 року декларантом від митниці отримано повідомлення про вимогу надання висновку експертної організації щодо вартісних та якісних характеристик товару, у зв`язку з тим, що вже надані декларантом товари не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. 14.02.2020 року декларантом до митниці додатково надано листом ТОВ “Хозленд” від 14.02.2020 року №1/14/02: Лист-підтвердження №24 от 06.02.2020р. від Торгово-Промислової палати України щодо дійсності відомостей, вказаних в експортній митній декларації на товари, які імпортуються з КНР з додатками; рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 року про визнання протиправним рішення митниці про коригування митної вартості аналогічного товару від аналогічного постачальника, який ввозився на територію України в жовтні 2018 року за аналогічним кодом УКТЗЕД № 7323990000 та заявленою митною вартістю за ціною контракту в розмірі 1,9468 дол. США/кг. 14.02.2020 року від митниці декларантом отримане повідомлення про вимогу надання додаткових документів, але вже не на підставі відсутності/недоліків щодо документів, а по причині наявної у митниці інформації про вартість ідентичного товару за останні 3 місяці в розмірі 3,86 дол.США/кг. Оскільки станом на 14.02.2020 року декларант не мав можливості надати ще якісь додаткові документи, декларування товару відбулося на підставі рішення митниці №UA807000/2020/000473/2 від 14.02.2020 року про коригування митної вартості товару та відповідно до ч.7 ст.55 МК України, з випуском товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання строком до 14.05.2020 року. Відповідно до рішення про коригування митної вартості товару (графа 31 рішення), відповідачем було застосовано резервний метод визначення митної вартості товару та збільшено її на 18086,92 доларів США (на 442758,758 грн.) в порівнянні з заявленою позивачем (графи 28, 30 рішення). 14.02.2019 року на підставі рішення про коригування митної вартості товару, відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 807180/2020/00013. Позивач вважає, що картка відмови в митному оформленні, рішення про коригування митної вартості винесені з порушенням закону та підлягають скасуванню.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року вказаний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано картку відмови Слобожанської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні, пропуску товарів і транспортних засобів комерційного значення №UA807180/2020/00013 від 14.02.2020 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/000473/2 від 14.02.2020 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.             
Зокрема, апелянт посилався на те, що порушення норм процесуального права полягає у ненаданні належної правової оцінки доказам по справі, обставинам та матеріалам справи, що мають значення для правильного вирішення справи, що свідчить про неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та вказує на порушення під час ухвалення судом рішення норм процесуального права, а саме ст.ст. 2, 90, ч.3 ст.242, ч.4 ст.246 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 13.01.2021 представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Хозленд” в лютому 2020 року ввезло з Китаю на територію України товар – сушарки для білизни, код згідно УКТЗЕД 73239900 на підставі контракту №30/НС від 30.10.2019, укладеною з контрагентом - Компанією FOSHAN NANHAI JINGYI HARDWARE PRODUCTS CO., LTD.
Відповідно до умов Контракту, сторони підписали Специфікацію, а постачальник надав позивачу інвойс на оплату товару. Згідно із Специфікацією № 1 від 30.10.2019 р., інвойсом № 2019LX322 від 21.12.2019 р., позивач оплатив товар та ввіз в Україну товар на загальну суму: 16761,60 доларів США.
Підпунктом 1.1 Контракту передбачено, що постачальник зобов`язується поставити покупцю товар за асортиментом, кількістю та ціною, яка узгоджена сторонами в Специфікації до контракту, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити товар, в передбачені Контрактом строки.
Також, відповідно до п.2.1., 2.2. Контракту, ціни на кожну одиницю Товару та загальна вартість партії поставки узгоджуються сторонами на кожну окрему партію в Специфікації та на умовах Інкотермс FOB, Шеньчжень, Китай.
Відповідно до п.2.3., п.2.6. Контракту, сума кожної партії Товару, ціна за одиницю Товару визначається у відповідній Специфікації та інвойсі.
Відповідно до п.2.5. Контракту, ціни на поставлений товар встановлюються постачальником з урахуванням витрат на виготовлення упаковки і робіт, пов`язаних з упаковкою товару, виробництвом та наклеюванням етикеток, виготовленням та нанесенням транспортного маркування, а також на підготовку необхідної документації на відвантаження товару; ціни на товар встановлюються постачальником з урахуванням витрат на доставку товару від місця виробництва до порту відвантаження і його завантаження на борт судна, а також всіх витрат, пов`язаних з Товаром до моменту переходу Товару через борт судна завантаження.
Відповідно до п.5.1., 5.2. Контракту оплата Товару здійснювалася покупцем частинами на підставі Специфікації та інвойсу, факт оплати підтверджується платіжними дорученнями № 12 від 12.11.2019 р., № 3 від 14.01.2020 р., копії яких додаються до матеріалів справи.
Відповідно до п.2.5. Контракту, Позивачем були понесені витрати на транспортування товару до кордону України в розмірі 58047,20 грн., що підтверджується договором на транспортно-експедиторське обслуговування №KL-35/17 від 31.08.2017 р., рахунком експедитора №129/20 від 06.02.2020 р., довідкою від експедитора щодо вартості транспортно-експедиційних послуг №CLL0 від 06.02.2020 р., які подавались відповідачу  разом з первинною митною декларацією №UA807180/2020/000713 від 13.02.2020 р.
Для митного оформлення товару позивачем визначено митну вартість товару  за ціною товару (основний метод визначення митної вартості) згідно ст.ст. 57, 58 Митного кодексу України.
Так, в графі 12 митної декларації №UA807180/2020/000713 від 13.02.2020 р., позивач зазначив митну вартість – 468649,41 грн., яка вираховується при додаванні фактурної вартості товару та витрат на транспортування товару до кордону України наступним чином:  фактурна вартість товару 410 602,21 грн. (16761,6 доларів США х 24,4966 – за курсом НБУ на момент подачі митної декларації) + 58 047,20  грн. (витрати на транспортування). 
Отже, за декларацією митної вартості №UA807180/2020/000713 від 13.02.2020 р. позивачем заявлена митна вартість у гривнях – 468649,41 грн., в іноземній валюті 19131,20 доларів США.
На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу наступні документи: Контракт з постачальником №30/НС від 30.10.2019 р.; Специфікація № 1 від 30.10.2019 р. до Контракту; Інвойс №2019LX322 від 21.12.2019 р. від постачальника з перекладом; Пакувальний лист до інвойсу б/н від 21.12.2019 р. з перекладом; Сертифікат про походження товару форма А №G207993241520004 від 13.01.2020 р.; Морський коносамент на міжнародне перевезення вантажу №WMS19121166 від 06.01.2020 р.; Міжнародна товарно-транспортна накладна CMR А №025823  від 10.02.2020р.; Експортна митна декларація постачальника №516620190669287953 від 22.12.2019р., що стосується оцінюваних товарів з перекладом; Сертифікат CCPIT (Торгово-промислової палати КНР), що підтверджує достовірність експортної декларації митних органів КНР №204406В0 /000584 від 14.01.2020р.; Платіжне доручення №12 від 12.11.2019 р. на підтвердження оплати за товар постачальнику; Платіжне доручення №3 від 14.01.2020 р. на підтвердження оплати за товар постачальнику; Документи, що підтверджують витрати по перевезенню товару до кордону України: довідка від експедитора щодо вартості транспортно-експедиційних послуг №CLL0 від 06.02.2020 р.; договір на транспортно-експедиторське обслуговування №KL-35/17 від 31.08.2017 р., рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №129/19 від 06.02.2020 р.; Прейскурант виробника товару б/н від 30.10.2019 р.; Документи на підтвердження повноважень митного декларанта.
На підставі вказаних документів, декларантом було заявлено митну вартість товару в розмірі 1,984 дол. США/кг товару.
З наявних матеріалів справи та пояснень представника відповідача вбачається, що під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД №UА807180/2020/000713 від 13.02.2020 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів:
101-1 - витребування оригіналів документів, визначених у митній декларації, або засвідчення в установленому порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено надання їх оригіналів;
103-1 - перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби;
105-2 - контроль правильності визначення митної вартості товарів (необхідно перевірити достовірність декларування транспортних витрат (фрахт контейнерів);
106-2 - витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів (по наступних товарах можливе заниження митної вартості товару (1,2,3). Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу ДФС від 11.09.2015 №689);
107-3 - контроль правильності класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД;
202-1 - проведення часткового митного огляду з розкриттям до 20% пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації. 
13.02.2020 до спецпідрозділу митниці, що здійснює контроль митної вартості, був направлений запит №29 щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів за ЕМД №UА807180/2020/000713. Причиною направлення вказаного запиту є спрацювання АСАУР щодо можливого заниження митної вартості. За результатом аналізу та співставлення вказаних документів встановлено, що задекларований рівень митної вартості товару в розмірі 1,9855 USD/кг значно нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні раніше, а саме: найнижча ціна подібного товару за кодом УКТЗЕД, що відповідає коду товару декларанта, оформленого в митному відношенні митницями Держмитслужби - 3,8627 USD/кг. 
13.02.2020 декларанту направлено електронне повідомлення про необхідність надання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також було повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням можуть подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
14.02.2020 року листом ТОВ “Хозленд” №1/14/02 до митниці додатково надано:
- Лист-підтвердження № 24 от 06.02.2020 від Торгово-Промислової палати України щодо дійсності відомостей, вказаних в експортній митній декларації на товари, які імпортуються з КНР з додатками;
- рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 про визнання протиправним рішення митниці про коригування митної вартості аналогічного товару від аналогічного постачальника, який ввозився на територію України в жовтні 2018 р. за аналогічним кодом УКТЗЕД № 7323990000 та заявленою митною вартістю за ціною контракту в розмірі 1,9468 дол. США/кг.
14.02.2020 р. від митниці декларантом отримане повідомлення про вимогу надання додаткових документів через наявну у митниці інформацію про вартість ідентичного товару за останні 3 місяці в розмірі 3,86 дол.США/кг, що підтверджується копією електронного повідомлення митниці до декларанта ідентифікатор повідомлення №51ec65e9-c7ac-4829-af11-f8fc8b3faa96 від 14.02.2020 року.
В подальшому декларування товару відбулося на підставі рішення митниці №UA 807000/2020/000473/2 від 14.02.2020 про коригування митної вартості товару та відповідно до ч.7 ст.55 МК України, з випуском товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання строком до 14.05.2020 року.
Відповідно до п.33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, підставами коригування митної вартості товару стали: вартість товару не відповідає рівню вартості подібних або аналогічних товарів, яка наявна у митного органу; декларантом не надана інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару.
Також, відповідно до рішення про коригування митної вартості товару (графа 31 рішення), відповідачем застосовано резервний метод визначення митної вартості товару та збільшено її загалом на 18086,92 доларів США (на 442758,758 грн.) в порівнянні з заявленою позивачем (графи 28, 30 рішення). 
14.02.2019 року, на підставі рішення про коригування митної вартості товару, відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 807180/2020/00013.
Позивач не погодився із завищенням митної вартості, карткою відмови і звернувся до відповідача з проханням про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно із ч.7 ст.55 МК України. 
Після отримання такого дозволу позивач надав відповідачу нову митну декларацію №UA 807180/2020/000761 від 14.02.2020 з повторним наданням документів, які підтверджують митну вартість товару і вказані в гр.44 такої митної декларації та здійснив доплату ввізного мита від скорегованої відповідачем митної вартості  на загальну суму 115106,72 грн., з якої: переплата ввізного мита 22 135,91 грн. та ПДВ 20% - 92 970, 81 грн. (відповідно до гр. 47-48 МД UA 807180/2020/000761 від 14.02.2020 р.).
Судом встановлено, що відповідач здійснив митне оформлення товару з відміткою в гр. 48 митної декларації “відстрочення платежів до 14.05.2020 р.” згідно із ч.7 ст.55 Митного кодексу України.
Позивач листом № 01/06/03 від 06.03.2020 р. звернувся до відповідача з проханням скасувати рішення про митну вартість ввезеного товару і підтвердити заявлену позивачем митну вартість. В обґрунтування заявленої митної вартості, позивач надав повторно відповідачу завірені належним чином документи, які підтверджують митну вартість товару, та додатково: платіжне доручення №11243 від 07.02.2020 про оплату послуг щодо транспортування, акт прийому-передачі експедиторських послуг № 129/20 від 17.02.2020; комерційну пропозицію постачальника № б/н від 01.10.2019 з перекладом; виписку з бухгалтерської документації імпортера №06/03/20 від 06.03.2020 р.; калькуляцію собівартості товару від виробника з перекладом №2019LX від 21/12/2019 р. із вказанням відсоткового відношення складових вартості товару з перекладом.
На підставі вказаних документів відповідачем виданий лист №714-0801/714-15/13/4341 від 17.03.2020 р. про відмову в скасуванні рішення про коригування  митної вартості товару, в якому відповідач вказав, що надані позивачем документи не спростовують сумніви митниці щодо правильності заявленої декларантом митної вартості.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваних рішень.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями  Митного кодексу України від 13.03.2012 р. №4495-VI (далі -  МК України).
Статтею 246 МК України  встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).
Згідно з ч. 8  ст. 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
На виконання  статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Статтею 49 МК України  передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята  статті 58 МК України).
Відповідно до частини першої  статті 57 МК України  визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої  статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої  статті 58 МК України.
Згідно з частиною другою  статті 54 МК України  контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій  статті 58 цього Кодексу.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі  ст. 55 МК України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
За правилами частини третьої  статті 58 МК України  у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої  статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої  статті 53 МК України  у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга  статті 53 Митного кодексу України).
За правилами частини п`ятої  статті 53 МК України  забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Зі змісту  статті 53 МК України  випливає, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондує й положенням частини третьої  статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Водночас частиною третьою  статті 53 МК України  встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені  статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16.
Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа №21-498а15).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що при проведенні консультації, повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи, митним органом не обґрунтовано вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом. 
Відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.
Відповідно до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою   статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Суд зазначає, що відповідачем не вказано обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що задекларований рівень митної вартості товару в розмірі 1,9855 USD/кг значно нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні раніше, а саме: найнижча ціна подібного товару за кодом УКТЗЕД, що відповідає коду товару декларанта, оформленого в митному відношенні митницями Держмитслужби - 3,8627 USD/кг.
Суд зазначає, що факт надання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. 
Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом України у постановах №21-262а12 від  11.09.2012 року та №21-91а12 від 29.05.2012 року.
Під час розгляду справи представник відповідача наполягав, що пунктом 4.1 Договору №КL-35/17 визначено наступне: “Вартість послуг виконавця узгоджується сторонами в Заявці”, заявка (разовий договір), що укладається на підставі основного договору на транспортно-експедиційне обслуговування, є одним з обов`язковим документів, на підставі якої здійснюється будь-яке перевезення, оскільки саме в заявці зазначаються детальні умови конкретної послуги, включаючи і її вартість. Згідно з даними, зазначеними в Заявці, експедитор складає відповідні розрахункові документи - рахунок (попередній, остаточний). Однак, до митного оформлення декларантом вищезазначена заявка не подавалась, також платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг до митного оформлення не подавались, що підтверджується відомостями графи 44 ЕМД, де відсутній документ з кодовим позначенням “ 3005”.
Відносно встановлених відповідачем розбіжностей суд зазначає, що відповідачем  відповідно до ч.3 ст.53 МКУ запропоновано додатково надати вичерпний перелік документів, в якому не містилося вимоги надати підтвердження сплати транспортно- експедиційних послуг за Договором №КL-35/17. У позивача вимагалось виключно за запитом від 13.02.2020 року необхідність надання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини та за запитом від 14.02.2020 року додаткові документи (без визначення їх переліку).
Таким чином, твердження відповідача про ненадання декларантом заявки на перевезення товару та платіжного доручення про оплату послуг експедитора, що не було підставою винесення рішення про коригування митної вартості товару №UA 807000/2020/000473/2 від 14.02.2020 року, у жодному разі не можна вважати як підставу наявності розбіжностей у поданих декларантом документах, оскільки даний документ не є обов`язковим для подання митному органу, відповідно до ст. 53 МК України.
Дослідивши наявні матеріали справи та встановивши фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що документи, подані позивачем до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, містять усю необхідну інформацію про вартість товару та транспортних послуг, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Крім того, документи надані позивачем чітко ідентифікують оцінюваний товар та містять об`єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору.
Судом вірно встановлено, що на вимогу митного органу усі додатково витребувані документи були надані митному органу для проведення подальшого дослідження відповідності заявленої митної вартості товару, які підтверджують у повному обсязі заявлену митну вартість та не містять жодних розбіжностей.
Крім того, наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.  
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі №826/16046/16.
Окрім цього, відповідно до п.2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Однак, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що є порушенням ч.2  ст.55 МК України.
Зазначена позиція відповідає висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.01.2020 року у справі  №813/5405/15, від 31.01.2020 року у справі № 804/7761/16.
За приписами ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що для визначення митної вартості товару за резервним методом відповідачем, в якості джерела цінової інформації обрано ідентичний товар, розмитнений за ЕМД №UА112080/2019/020946 від 23.07.2019 року. 
При цьому, в принт-скріні – витягу з бази ЄАІС зазначено, що порівняння відбувалося не з товаром, який завозився за ціною договору, а з товаром, митна вартість якого визначена за 6 (резервним) методом.
З програми "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що в межах справи №520/14230/19 Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Массив" зверталось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці ДФС №UA112080/2019/000068/2 від 22.07.2019 та №UA112080/2019/000123/2 від 24.10.2019. За наслідками розгляду вказаної справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 року, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 року, позовні вимоги задоволено, визнано протиправними та скасовано рішення Запорізької митниці ДФС №UA112080/2019/000068/2 від 22.07.2019 та №UA112080/2019/000123/2 від 24.10.2019.
З наявних матеріалів справи судом встановлено, що ЕМД №UА112080/2019/020946 від 23.07.2019 року, використана в якості джерела цінової інформації, була прийнята саме внаслідок самостійного визначення контролюючим органом митної вартості товару, що ввозився Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Массив" на підставі рішення Запорізької митниці ДФС №UA112080/2019/000068/2 від 22.07.2019, яке було скасовано рішенням суду.
Таким чином, суд приходить до висновку, що митним органом взято в якості джерела цінової інформації використано недостовірну інформацію, що унеможливлює її використання під час визначення митної вартості товару, що ввозився на територію України Товариством з обмеженою відповідальністю "Хозленд".
Щодо посилання апелянта на використання судом першої інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 року, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 року, як додаткове обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/000473/2 від 14.02.2020 року, колегія суддів зазначає наступне.
Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою ст.  90 КАС України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.
Згідно ч. 4 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
Аналогічний висновок наведений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04 березня 2020 року по справі №560/217/19.
Враховуючи наведене, колегія суддів зауважує, що додаткове обґрунтування судом неправомірності рішення відповідача з використанням програми «Діловодство спеціалізованого суду» не суперечить положенням КАС України. Водночас, наведене свідчить про повне та всебічне встановлення судом обставин справи та винесення справедливого рішення, що повністю відповідає завданням адміністративного судочинства згідно із ст.2 КАС України.
Відповідно до ч.ч.1, 2  ст.77 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/000473/2 від 14.02.2020 року.
Статтею 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів UA807000/2020/000947/2 від 21.05.2020, винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені  Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Як наслідок, підлягає скасуванню і картка відмови Слобожанської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні, пропуску товарів і транспортних засобів комерційного значення №UA807180/2020/00013 від 14.02.2020 року, прийнята відповідачем у зв`язку з винесенням цього рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст.  315, ст.  316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.   
Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року по справі № 520/4992/2020 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова   	
Повний текст постанови складено  22.01.2021 року