Номер провадження: 33/813/171/21
Номер справи місцевого суду: 509/2015/20 
Головуючий у першій інстанції Бочаров А.І. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.11.2020 року, -

встановив:

Оскаржуваною постановою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.11.2020 року, адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито у зв`язку з закінченням терміну накладення адміністративного стягнення. 
Згідно постанови судді районного суду, 30.04.2020 року, о 10:00 год., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Peugeot 307», номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом «ЛЕВ», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вулиці Ангарська, 22 в смт. Авангард Овідіопольського району, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Тоуоtа», державний номерний знак НОМЕР_3 , який зупинився попереду, внаслідок чого ОСОБА_1 порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Не погоджуючись з постановою судді районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам. Апелянт просить скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Апелянт стверджує, що він не вчинив адміністративне правопорушення за обставин викладених у постанові суду, оскільки інший учасник пригоди під час руху виїхав попереду нього та безпідставно зупинився посередині шляху в зв`язку з чим він вжив усі необхідні заходи для уникнення ДТП, а саме зменшив швидкість руху, застосувавши екстрене гальмування, про що свідчить гальмівний шлях та підтверджується схемою долученою до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду, яке мотивоване тим, що справа в суді першої інстанції розглянута без його виклику та за його відсутністю, а після розгляду справи йому не була вручена копія оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим причини пропуску строку на апеляційне оскарження, він вважає поважними.
В судове засідання апеляційного суду, призначене на 19.02.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, але подав заяву про розгляд справи за його відсутністю.
Апеляційної суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку останнього, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції. 
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого  в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Вивчивши матеріали адміністративної справи; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
Згідно матеріалів судової справи ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні районного суду 25.11.2020 року. 
Матеріали судової справи не містять відомостей про належний виклик ОСОБА_1 у судове засідання, так само як і не містять відомостей про вручення останньому оскаржуваної постанови. За таких обставин у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що строк для подання апеляційної скарги апелянтом пропущений не з поважних причин, а тому з урахуванням подання апеляційної скарги одразу після того, як апелянт дізнався про існування постанови, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.
Доводи ОСОБА_1 про те, що під час розгляду справи в районному у суді були порушені вимоги КУпАП, з огляду на те, що справу було розглянуто за його відсутності, апеляційний суд визнає слушними, але ці обставини не є визначальними при вирішенні питання щодо законності оскаржуваної постанови в частині розгляду справи по суті, оскільки право на захист та доступ до правосуддя ОСОБА_1 було компенсовано на стадії апеляційного перегляду оскаржуваної постанови судді районного суду шляхом належного сповіщення про дату та час розгляду справи. 
Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 була надана можливість в повній мірі реалізувати свої права та надати докази на підтвердження доводів апеляційної скарги. 
Разом з тим, ОСОБА_1 не надав суду апеляційної інстанції доказів на спростування висновків судді районного суду щодо обставин події, не виявив бажання приймати участь під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови та 19.02.2021 року подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. 
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови судді районного суду, з посиланням на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційним судом встановлено таке.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №442128 від 30.04.2020 року, водій ОСОБА_1 , 30.04.2020 року, о 10:00 год., керуючи автомобілем «Peugeot 307», номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом «ЛЕВ», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вулиці Ангарська, 22 в смт. Авангард Овідіопольського району, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Тоуоtа», державний номерний знак НОМЕР_3 , який зупинився попереду, внаслідок чого ОСОБА_1 порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. (а.с.3).
Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №442128 від 30.04.2020 року, схемою ДТП, яка долучена до протоколу (а.с.4), поясненнями другого учасника ДТП ОСОБА_2 (а.с.6), а тому рішення судді районного суду щодо визнання ОСОБА_1 винним в скоєні адміністративного правопорушення - є законним та обґрунтованим.
Апеляційний суд вважає безпідставними та не приймає до уваги твердження апелянта про те, що наслідком ДТП є нібито те, що інший учасник пригоди під час руху виїхав попереду нього та безпідставно зупинився посередині шляху, оскільки вони спростовуються схемою ДТП долученою до матеріалів справи, а також поясненнями другого учасника ДТП ОСОБА_2 .
Так, з оглянутої в судовому засіданні схеми ДТП вбачається, що місце зіткнення транспортних засобів знаходиться майже на одній лінії зі світлофором, який розташований на узбіччі проїжджої частини вул. Ангарська, перед перехрестям з вул. Фруктова в смт. Авангард Овідіопольського району.
Разом з цим, з пояснень ОСОБА_2 , які долучені до матеріалів справи вбачається, що він рухався по вул. Ангарській в смт. Авангард Овідіопольського району та побачивши жовтий сигнал світлофору, який розташований перед перехрестям вулиць Ангарська та Фруктова, він почав зменшувати швидкість руху транспортного засобу, і в той час відчув удар в задню частину керованого ним автомобіля, від якого його відштовхнуло вперед в напрямку руху.
Наведені пояснення ОСОБА_2 узгоджуються зі схемою ДТП, та з огляду на те, що буд-яких доказів на спростування вказаних обставин ОСОБА_1 не надав, у апеляційного суду не виникає сумнівів щодо правильності встановлення обставин пригоди, як на місці події, так і під час розгляду справи в районному суді.
Крім того, апеляційний суд визнає безпідставними доводи апелянта про те, що він нібито застосував екстрене гальмування та гальмівний шлях транспортного засобу під його керуванням підтверджується схемою ДТП, оскільки на схемі долученій до протоколу про адміністративне правопорушення відсутні відомості про гальмівний шлях автомобіля «Peugeot 307», номерний знак НОМЕР_1 . Вказану схему ДТП ОСОБА_1 підписав без будь-яких застережень, тобто погодившись з правильністю фактів та обставин, зафіксованих у схемі.
За таких умов, з урахування схеми ДТП, яка в повній мірі узгоджується з поясненнями другого учасника ДТП ОСОБА_2 , та з якою ОСОБА_1 погодився і підписав без застережень, апеляційний суд вважає доводи зазначені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо обставин ДТП неспроможними та констатує, що матеріали справи та долучені докази, поза розумним сумнівом свідчать про те, що саме ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі не вибрав безпечну швидкість руху, а також безпечну дистанцію між його транспортним засобом та транспортним засобом який рухався попереду, що стало причиною скоєння ним ДТП.
З урахуванням наведеного, доводи ОСОБА_1 щодо невідповідності висновків судді районного суду в оскаржуваній постанові щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -
постановив:
Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.11.2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.11.2020 року про закриття адміністративної справи відносно ОСОБА_1  на підставі ст.38 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення– залишити без змін.
Копію постанови надіслати на адресу ОСОБА_1 . 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський