Ухвала
 
24 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 175/1571/15
провадження № 61-16321св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - ОСОБА_2 начальник Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, 
заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірне рішення - постанову начальника Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кошеленка В.М. від 26 вересня 2019 року.
У скарзі зазначав, що27 листопада 2015 року постановою головного державного виконавця ВДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області (нині - Олександрійський міськрайонний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області) Маркової О. В. відкрите виконавче провадження № 49471419 із примусового виконання заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року по справі № 175/1571/2015-ц.
У подальшому виконавче провадження № 49471419 передане в провадження головного державного виконавця Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Бевз Л. В.
10 вересня 2019 року головний державний виконавець Бевз Л. В. на підставі частини четвертої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» прийняла постанову про передачу виконавчого провадження № 49471419 із Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області для подальшого примусового виконання до Центрального ВДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
16 вересня 2019 року указану постанову він оскаржив до начальника Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кошеленка В. М. у порядку, передбаченому абзацом 1 частиною третьою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».
26 вересня 2019 року за результатами розгляду його скарги начальник Олександрійського міськрайонного ВДВС Кошеленко В. М. прийняв постанову, якою в задоволенні скарги від 16 вересня 2019 року відмовив у повному обсязі, постанову головного державного виконавця Бевз Л. В. від 10 вересня 2019 року про передачу виконавчого провадження № 49471419 із Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області для подальшого примусового виконання до Центрального ВДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області визнав законною.
Вважає вказану постанову неправомірною, оскільки усупереч вищенаведеним вимогам пункту «б» та пункту 7 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, рішення - постанову від 10 вересня 2019 року про передачу виконавчого провадження № 49471419 із Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області для подальшого примусового виконання до Центрального ВДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області прийняла головний державний виконавець Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Бевз Л. В.
Таким чином, рішення - постанова начальника Олександрійського міськрайонного ВДВС Кошеленка В. М. від 26 вересня 2019 року про те, що постанова головного державного виконавця Бевз Л. В. від 10 вересня 2019 року про передачу виконавчого провадження № 49471419 із Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області для подальшого примусового виконання до Центрального ВДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області є законною, прямо суперечить вимогам пункту 6 та пункту 7 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень і, відповідно, є неправомірною.
Просив:
визнати неправомірною та скасувати постанову начальника Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кошеленка Віталія Миколайовича від 26 вересня 2019 року про результати перевірки законності виконавчого провадження № 49471419 за скаргою ОСОБА_1 від 16 вересня 2019 року; 
зобов`язати начальника Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кошеленка Віталія Миколайовича повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 16 вересня 2019 року, подану у виконавчому провадженні № 49471419.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірною та скасувано постанову начальника Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кошеленка В. М. від 26 вересня 2019 року про результати перевірки законності виконавчого провадження № 49471419 за скаргою ОСОБА_1 від 16 вересня 2019 року. Зобов`язано начальника Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кошеленка В. М. повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 16 вересня 2019 року, подану у виконавчому провадженні № 49471419.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року апеляційну скаргу Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задоволено частково.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2020 року скасовано.
Провадження по справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 начальник Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_3 на неправомірне рішення - постанову начальника Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кошеленка В. М. від 26 вересня 2019 року закрито.
У листопаді 2020 року  ОСОБА_1  подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року та справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду справи.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції застосував положення частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, частини першої статті 181 КАС України усупереч правовим висновкам щодо розмежування цивільної та адміністративної юрисдикції при оскарженні рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи посадової особи. 
У грудні 2020 року Олександрійський міськрайонний ВДВС Південно-Східного міжрайонного управління юстиції (м. Дніпро) подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року залишити без змін
Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції.
У грудні 2020 року матеріали цивільної справи № 175/1571/15 надійшли до Верховного Суду та 16 грудня 2020 року передані судді-доповідачу Дундар І. О.
Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду. 
На підставі частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; 2) учасник справи, який оскаржує
судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах. 
Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки ОСОБА_1 оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, виключних випадків, за яких справа не підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, передбачених частиною шостою статті 403 ЦПК України, не встановлено.
Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу № 175/1571/15передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                              В. І. Крат
Судді:                                                                                       Н. О. Антоненко
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук