ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8771/20 Справа № 210/3330/20 	  	Головуючий у першій інстанції:  Сільченко В. Є. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк” на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1  до Акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк”, третя особа, яка заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -  ОСОБА_2 , про визнання договору поруки припиненим, – 

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення за виконавчим листом №411/3973/12 від 24.04.2013 року, виданим Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до набрання законної сили судовим рішенням у справі №210/3330/20.
В апеляційній скарзі АТ КБ “ПриватБанк”, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали про забезпечення позову. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток АТ КБ «ПриватБанк», представнику ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які долучені до матеріалів справи. Заява представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи, оскільки ОСОБА_3 бажає брати участь в судовому засіданні, але має симптоми гострої респіраторної вірусної інфекції, є необґрунтованою. Заявником не наведено обґрунтування неможливості розгляду апеляційної скарги на процесуальну ухвалу (забезпечення позову) без особистої участі позивача. Більше того, до апеляційного суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, поданий представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , який є адвокатом. Заявником також не наведено жодних обґрунтувань неможливості явки до суду особисто представником позивача - ОСОБА_4 .
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного. 
Встановлено, що ОСОБА_3 звернулась з позовом до АТ КБ “ПриватБанк”, в якому просить визнати припиненим договір поруки №1/084-МК/2 від 29.02.2008 року, укладений між нею та відповідачем на забезпечення виконання ОСОБА_5 зобов`язань за кредитним договором №1/084-МК від 29.02.2008 року, що укладений між ОСОБА_5 та АТ КБ “ПриватБанк” (а.с. 1-9). 
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2020 року відкрито провадження у справі (а.с. 18-). 
Також встановлено, що рішенням Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2012 року у цивільній справі №411/3973/12 задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредиту за договором від 29 лютого 2008 р. в сумі 30501,64 дол. США, що за курсом Нацбанку України станом на 23.11.2011 року складало 243708,10 грн., витрати по справі –судовий збір в сумі 2437,08 грн. 
На виконання вказаного вище рішення суду, 24 квітня 2013 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано виконавчий лист №411/3973/12. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується також забороною вчиняти певні дії; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. 
Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
Колегія суддів зауважує, що з урахуванням вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання, а оцінка законності судових рішень може бути здійснена лише в установленому процесуальним законом порядку шляхом перегляду вищими судовими інстанціями.
Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. 
Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених в п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.
Забезпечення позову у даній справі шляхом зупинення виконавчого провадження суперечить змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.
Отже, суд першої інстанції, не звернув уваги на зазначені положення закону та застосував засіб забезпечення, який в даному випадку не передбачений законом, оскільки предметом розгляду справи не являється оскарження рішення №411/3973/12 про стягнення заборгованості, на підставі якого виданий виконавчий документ, та не оскаржується сам виконавчий документ №411/3973/12 від 24.04.2013 року. 
Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що позивач звернулась з позовом про визнання договору поруки припиненим і не оскаржує виконавчий документ, на підставі якого проводиться стягнення, в тому числі, з неї заборгованості на користь відповідача (АТ КБ “ПриватБанк”), - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для застосування такого виду забезпечення позову, як зупинення стягнення за виконавчим документом. 
Отже, колегія приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали місцевого суду та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви  ОСОБА_1 у повному обсязі. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк” – задовольнити. 
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2020 року – скасувати. 
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову – відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді