Справа № 439/43/20                                Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М. 
Провадження № 22-ц/811/2682/20                Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 
Категорія:41

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.
секретаря: Івасюти М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 20 серпня 2020 року,-

в с т а н о в и в:

у січні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 01 липня 2011 року. Стверджує, що підпис відповідача у заяві підтверджує її згоду на прийняття публічної пропозиції банку щодо укладення договору про надання банківських послуг, який складають підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua). Підписавши заяву, між сторонами укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є договором приєднання, укладеного шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору, умови якого викладені на офіційному сайті банку. Зазначає, що банк виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Вважає, що ОСОБА_1 прийняла умови договору, що, на його думку підтверджується випискою по рахунках, фактом користування відповідачем картковим рахунком, використанням кредитних коштів та їх частковим поверненням зі сплатою відсотків. Вказує, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за умовами кредитного договору, внаслідок чого станом на 02 грудня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 12511,88 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту, у розмірі 76,47 грн.; заборгованості за простроченими відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 11,34 грн.; заборгованості за нарахованою пенею у розмірі 11 352,08 грн.; штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг – 500,00 грн. (фіксована частина), 571,99 грн. (процентна складова). 
З наведених підстав просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.07.2011 року у розмірі 12 511,88 грн. та судовий збір у розмірі 2102 грн.
Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 20 серпня 2020 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено повністю. 
Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Апелянт стверджує, що кредит у розмірі 4400 грн. був отриманий у вигляді встановленого кредитного ліміту відповідач власним підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ними договір про надання банківських послуг. Вказує, що саме по собі посилання на неознайомлення з «Умовами та правилами надання банківських послуг» не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин. Зазначає, що факт отримання відповідачем платіжної картки та користування кредитними коштами свідчить про часткове виконання сторонами умов договору, а тому такий не може визнаватися неукладеним. Вважає, що суд безпідставно не стягнув з відповідача відсотки за користування кредитними коштами, оскільки повернення кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування є істотною умовою надання кредитних коштів, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Звертає увагу, що відсутні підстави для застосування строку позовної давності, оскільки договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання та автоматично продовжується на той самий строк, якщо протягом його дії жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення даного договору. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись з позовною вимогою про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 76.47 грн. позивач пропустив строк позовної давності, про застосування якого звернувся із заявою відповідач, а позовні вимоги про стягнення процентів, пені та штрафів не підлягають до задоволення у зв`язку з їх необгрунтованістю та безпідставністю.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно зі ст. 634 ЦК Українидоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом першої інстанції встановлено, що 01 липня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку».
В матеріалах справи міститься копія анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку» з підписом ОСОБА_1 із зазначенням її анкетних даних (т. 1 а.с. 16).
Відповідач в анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом з «Пам`яткою клієнта», «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку www.privatbank.ua? складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Ствердила, що ознайомилася з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які були їй надані для ознайомлення в письмовому вигляді, і згідна з їхніми умовами. Зобов`язалася виконувати вимоги «Умов та правил надання банківських послуг», а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку www.privatbank.ua.
З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № б/н від 01.07.2011 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 станом на 02.12.2019 року вбачається, що така становить 12 511,88 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту, у розмірі 76,47 грн.; заборгованості за простроченими відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 11,34 грн.; заборгованості за нарахованою пенею у розмірі 11 352,08 грн.; штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг – 500,00 грн. (фіксована частина), 571,99 грн. (процентна складова) ( т. 1 а.с. 10-15).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції застосував строк позовної давності, вважаючи, що останній платіж на погашення заборгованості за наданим кредитом було здійснено позичальником 29 червня 2016 року в сумі 4,5 грн., відтак прийшов до висновку про те, що строк позовної давності сплив 30 червня 2019 року.
Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки останній платіж на погашення заборгованості за наданим кредитом позичальником було здійснено 16 липня 2019 року, що підтверджується розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором № б/н від 01.07.2011 року та випискою по рахунку за період з 01 липня 2011 року по 11 липня 2020 року (т. 1 а.с. 195-199).
Таким чином, останній платіж на погашення заборгованості було здійснено 16 липня 2019 року, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом 16 січня 2020 року, тобто в межах строку позовної давності.
Отже, позовна вимога про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 76.47 грн. підлягає до задоволення. 
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк просив, крім заборгованості за тілом кредиту, стягнути заборгованість за простроченими відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, та заборгованість за нарахованою пенею та штрафами.
Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 01.07.2011 року, підписаною ОСОБА_1 , визначено базову ставку кредитування у розмірі 3% в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів в році, що становить 36% річних, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості та порядок її нарахування, а також штрафи за порушення платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором ( т. 1 а.с. 17).
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 01.07.2011 року, підписаною сторонами, передбачено штраф за порушення строків платежів за кожним із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Оскільки 5% від суми заборгованості за кредитним договором становить 4.39 грн. (5% від 87.81 грн.), то позовна вимога в цій частині підлягає до задоволення частково у розмірі 504,39 грн. (500 грн. + 4,39 грн. = 504.39 грн.).
Сторони договору у Довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 01.07.2011 року передбачили пеню за невчасне погашення заборгованості.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Зважаючи на те, що розмір заборгованості за пенею становить 11 352,08 грн., що є значним та неспівмірним з розміром заборгованості відповідача за кредитним договором, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшення її розміру до розміру загальної суми заборгованості за кредитним договором, тобто до 592,20 грн.
З врахуванням вищенаведеного, зважаючи на те, що відповідач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності у неї заборгованості по погашенню кредиту, колегія суддів приходить до висновку, що з та ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути 76.47 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11.34 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 504,39 грн. заборгованості за штрафами, 592,20 грн. заборгованості за пенею, та відмовити в задоволенні решти позовних вимог. 
Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду та ухвалення нової постанови, якою позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1  на його користь 1184.40 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.07.20111 року, то на підставі п.13 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які підлягають стягненню, слід змінити та стягнути з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 199.06 грн. судового збору за подання позову та 298.59 грн судового збору за подання апеляційної скарги. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, - 

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» – задовольнити частково.
Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 20 серпня 2020 року – скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 01.07.2011 року в розмірі 1184.40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 199.06 грн. судового збору за подання позову та 298.59 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Постанова складена 04.02.2021 року

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н.П. 

Цяцяк Р.П.