УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 753/10381/17
провадження № 51-6013впс18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,       
прокурора                                        ОСОБА_5 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження № 42016000000001053 стосовно  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Суть питання
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) надійшло вищезазначене клопотання, яке мотивовано тим, що відповідно до обвинувального акту, на думку обвинуваченого ОСОБА_6 ,місцем вчинення останнього за часом більш тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 (Кримінального Кодексу України (далі – КК України), є м. Рівне. Також обвинувачений зазначає про те, що свідки й потерпілі проживають територіально ближче до м. Рівне ніж до м. Києва, а тому він вважає, що зазначене кримінальне провадження не може бути підсудне будь-якому районному суду м. Києва.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , зазначаючи про те, що більшість свідків у цій справі проживає ближче до Львова.
Інші учасники судового провадження у порядку, передбаченому КПК України, повідомлені про час і місце розгляду подання, однак у судове засідання не з`явились. 
Встановлені обставини та мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, – суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Відповідно до ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Так, з копії обвинувального акту видно, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 368; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 240; ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 365; ч. 2 ст. 289; ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191; ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365; ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 – у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 368; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 240; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 191 КК України, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 365; ч. 2 ст. 289; ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365; ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_10 – у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 365; ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 369 КК України, ОСОБА_6 – у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 256 КК України. Всі ці кримінальні правопорушення були вчиненні на території Житомирської та Рівненської областей. 
Однак, відповідно до копії обвинувального акту, конкретного місця вчинення останнього за часом та більш тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 368 КК України, у вчинені якого обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не встановлено, тому за правилами ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження було направлено до суду, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. 
Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 серпня 2017 року (який на той момент був судом касаційної інстанції) задоволено клопотання прокурора про направлення кримінального провадження № 42016000000001053 стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 з Дарницького районного суду м. Києва до Сихівського районного суду м. Львова для розгляду по суті, з метою забезпечення оперативності та ефективності розгляду кримінального провадження. При цьому суд касаційної інстанції взяв до уваги бажання потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 передати це кримінальне провадження в один з районних судів м. Львова. А тому Верховний Суд вважає доводи обвинуваченого ОСОБА_6 у цій частині безпідставними.
Крім того, згідно з інформації наданої Сихівським районним судом м. Львова у відповідь на запит Верховного Суду, ухвалою цього суду від 16 січня 2021 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 42016000000001053 на 08 лютого 2021 року о 10 год 00 хв. 
Тому посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що здійснення розгляду вказаного кримінального провадження будь-яким районним судом м. Києва не забезпечить оперативний та ефективний судовий розгляд є безпідставними, оскільки це кримінальне провадження не перебуває на розгляді в жодному суді м. Києва.
Крім того, Верховний Суд звертає увагу обвинуваченого ОСОБА_6 на тому, що інші учасники та їх захисники вже звертались із подібними клопотаннями про направлення цього кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, як з підстав порушення правил територіальної підсудності, так і з виключних підстав, і за наслідками їх розгляду ухвалами судів касаційних інстанцій такі клопотання були залишені без задоволення. 
Відповідно до положень ч. 5 ст. 34 КПК України спори про підсудність між судами не допускаються.
Отже, Верховний Суд вважає, що у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_6 не наведено інших підстав для направлення провадження з одного суду до іншого у межах юрисдикції різних апеляційних судів, передбаченої у ст. 34 КПК України. 
Таким чином, виходячи зі змісту положень ст. 34 КПК України, а також зважаючи на те, що підсудність зазначеного кримінального провадження за Сихівським районним судом м. Львова визначено в передбачений законом спосіб, Верховний Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження № 42016000000001053 стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та  ОСОБА_11 , з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Керуючись ст. 34 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження № 42016000000001053 стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                              ОСОБА_3