Єдиний унікальний  номер 759/13622/20                                        Головуючий в суді I інстанції Жмудь В.О.
Апеляційне провадженя № 33/824/3792/2020                                                   Суддя-доповідач Гриненко О.І.
                            
                                                                   КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД	

 
   П О С Т А Н О В А
  І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
20 листопада 2020 року суддя Київського апеляційного суду Гриненко О.І., розглянувши з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Шнайдера С.В., подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року, прийняту щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - 
                                         В С Т А Н О В И В :
 
Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від                     25 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави.                            Згідно із постановою судді, ОСОБА_1 21 липня 2020 року об 11 годині 05 хвилин керував автомобілем «Alfa Romeo», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , та рухався по вул. С.Сосніних, 15-А в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та ненадання їм належної оцінки, просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року скасувати, а провадження по справі закрити відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказує, що суд не врахував положення ст. 266 КУпАП, якою встановлюється порядок огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, адже йому неправомірно не було запропоновано інспектором поліції пройти тест для виявлення ознак наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, чим порушено ч.2 ст. 266 КУпАП, а тому, на думку апелянта, він не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Крім того, апелянт зазначає, що ознаки наркотичного сп`яніння, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення були відсутні у ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом, з якого також вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на місці на стан наркотичного сп`яніння. Апелянт вказує, що пояснення свідків суперечать відеозапису та матеріалам справи, так як в них зазначено, що водій відмовився від проходження тесту на стан алкогольного (наркотичного) сп`яніння, відмовився від підпису протоколу. Крім того, пояснення свідків були вже виготовлені на бланках, які заповнювали, тобто фактично відсутній текст опитуваної особи, як це має бути. Відтак, на думку апелянта, наявні в матеріалах справи пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є неналежними доказами. Також апелянт вказує, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції без жодних підстав, а тому працівник поліції не мав права вимагати пред`явити документи та пройти огляд у лікаря-нарколога. Крім того, апелянт зазначає, що згідно чинної станом на 31.08.2020 редакції статті 130 КУпАП, вона стосувалась не водіїв транспортних засобів, а лише судноводіїв, а тому суд не мав права притягувати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1  ст. 130 КУпАП.    
Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Шнайдера С.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №140705від 21.07.2021 (а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с.2), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.5).
Апеляційним судом було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. На вказаному відеозапису зафіксовано те, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що його зупинено за порушення Правил дорожнього руху та про наявність у нього ознак сп`яніння, у зв`язку з чим запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на підтвердження чого в матеріалах справи є направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння.
Також з відеозапису вбачається, що  ОСОБА_1  категорично відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`янінняв медичному закладі в присутності двох свідків. Сам ОСОБА_1 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснив, що відмовився їхати до медичного закладу у зв`язку з тим, що поспішав на роботу. Будь-яких порушень з боку працівників поліції зазначений відеозапис не містить.  
Доводи апеляційної скарги про те, що йому неправомірно не було запропоновано інспектором поліції пройти тест для виявлення ознак наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, чим порушено ч.2 ст. 266 КУпАП, є безпідставними, оскільки згідно п.2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.       
Викладення пояснень свідків на друкованих бланках не може бути підставою для визнання вказаних пояснень неналежними доказами, так як законодавчо питання форми пояснення свідків не врегульовано, а крім того, фактичні дані, що містяться в поясненнях свідків  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 об`єктивно узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема з даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 та фактичними даними, зафіксованими на відеозапису з нагрудної камери працівника поліції.    
Доводи апелянта про те, що згідно чинної станом на 31.08.2020 редакції статті 130 КУпАП, вона стосувалась не водіїв транспортних засобів, а лише судноводіїв, а тому суд не мав права притягувати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1  ст. 130 КУпАП також є необґрунтованими з огляду на наступне.    Так, 01.07.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22.11.2018, яким запроваджено інститут кримінальних проступків, згідно якого кримінальним проступком стало у тому числі і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у зв`язку з чим Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, а статтю 130 КУпАП викладено у новій редакції, яка передбачала притягнення до адміністративної відповідальності за ці дії лише судноводіїв. Проте 17.06.2020 було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-ІХ, який 02.07.2020 було підписано Президентом України, а 03.07.2020 опубліковано в офіційній парламентській газеті «Голос України». Зазначеним Законом із Закону №2617-VІІІ від 22.11.2018 було виключено норми щодо криміналізації керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння та скасовано нову редакцію статті 130 КУпАП. Отже 03.07.2020 відновлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та відновлено дію статті 130 КУпАП у редакції, яка була чинною до 01.07.2020.
З урахуванням викладеного вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а відтак підстав для її задоволення апеляційний суд не вбачає.          
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено. 
З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року  про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП -  без змін.       

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає. 

  Суддя                                                    О.І. Гриненко