ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/812/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року (суддя Момонт Г.М., повний текс рішення складено 09.10.2020) в адміністративній справі
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Кіровоградській області
про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Головного управління ДПС у Кіровоградській області, викладену в листі від 31.01.2020, реєстраційний номер в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій № 374/М/ІПК/11-28-33-01-17.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. 
Перед початком судового засідання представник відповідача подав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з погіршенням погодних умов. Проте суд не знайшов підстав для задоволення клопотання, оскільки відповідач не зазначив причини, за яких справу не може бути розглянуто за відсутності представника апелянта, суд апеляційної інстанції, з огляду на законодавчо встановлені процесуальні строки, дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 15.03.2019 набув статусу адвоката, з 27.06.2019 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Кіровоградській області як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність, та взятий на облік як платник єдиного внеску.
Згідно з наказом Філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Кропивницькому від 21.06.2019 № 59-позивач 26.06.2019 прийнятий до Підприємства на посаду провідного юрисконсульта юридичної служби.
У зв`язку з тим, що в період з червня 2019 року по лютий 2020 року роботодавцем при виплаті заробітної плати ОСОБА_1 було утримано  ПДФО та сплачено ЄСВ, позивач звернувся до податкового органу для отримання індивідуальної податкової консультації щодо обов`язку за вказаних умов  сплачувати ЄСВ як самозайнятою особою.
Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області надано індивідуальну податкову консультацію від 31.01.2020 № 374/М/ІПК/11-28-33-01-17, згідно з якою платник єдиного внеску, визначений у  ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI, перебуваючи на обліку у контролюючому органі, зобов`язаний своєчасно нараховувати і сплачувати єдиний внесок до визначеної ст. 7  Закону № 2464  бази нарахування єдиного внеску незважаючи на наявність трудових відносин з роботодавцем.
Надаючи оцінку законності такої консультації, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами  статті  14 Податкового кодексу України    самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Цією ж нормою визначено, що працівник - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»   адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Статтею 13 названого Закону   передбачено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. 
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Статтею 2 цього Закону визначено, що  його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
За приписами  статті 4 Закону   платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
До платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Відповідно до пунктів 1-2 частини 1  статті 7 Закону   єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої  статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до  Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;  для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої  статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що платниками єдиного соціального внеску є, у тому числі, самозайняті особи. Необхідними умовами для сплати такими особами єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження, зокрема, незалежної професійної діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який є базою для нарахування ЄСВ. Разом з тим розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць, який обраховується з розміру мінімальної заробітної плати.
Тобто, законом встановлено обов`язок сплати такими особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності. Проте такий обов`язок виникає за умови, що самозайнята особа не є найманим працівником. В іншому випадку така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є роботодавець останньої. 
Висновок податкового органу щодо необхідності сплати єдиного внеску особою, яка перебуває на обліку в органі ДПС і має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та яка одночасно перебуває у трудових відносинах, спричиняє подвійну сплату ЄСВ безпосередньо особою та роботодавцем, що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.
Таким чином, враховуючи, що  позивач є застрахованою особою, за яку єдиний внесок у відповідному періоді був нарахований та сплачений роботодавцем, позивач звільняється від обов`язку по сплаті у цей період єдиного внеску як особою, що перебуває на податковому обліку як самозайнята особа, оскільки  не отримував дохід від адвокатської діяльності у відповідному періоді.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 листопада 2019 року (справа № 160/3114/19), від 05 грудня 2019 року (справа № 260/358/19), від 23 січня 2020 року (справа № 480/4656/18), від 27 лютого 2020 року (справа № 0440/5632/18), від 05 листопада 2020 року (справа № 460/2442/19).
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувана індивідуальна податкова консультація є протиправною та підлягає скасуванню, доводи апеляційної скарги правильність такого висновку не спростовують. 
Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

                              Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року в адміністративній справі № 340/812/20 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 09 лютого 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 09 лютого 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров