ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/1640/19
адміністративне провадження № К/9901/10194/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, Голови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненка Ігоря Юрійовича, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровської області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування наказів, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року (у складі судді Горбалінського В.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2020 року (у складі колегії суддів: головуючого - судді Семененка Я.В., суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.),
ВСТАНОВИВ:
І. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про перегляд рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року за виключними обставинами у справі №160/1640/19, а саме: заявник просив скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
2. Підставою для звернення до суду із цією заявою позивач визначив постановлення Конституційним Судом України (Другий сенат) рішення у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України, як виключну обставину за пунктом 1 частини 5 статті 361 КАС України.
3. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 року за виключними обставинами у справі № 160/1640/19 було залишено без руху, із зазначенням, що для усунення виявлених судом недоліків поданої заяви позивачу необхідно було надати до суду: документ про сплату судового збору у розмірі 1152,60 грн. та надати до суду оригінал квитанції; заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати належні (поважні) підстави для поновлення строку.
4. 07 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала до суду оригінал квитанції про сплату судового збору та клопотання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якому позивач просила   вважати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строк на подання заяви про перегляд рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 у справі №160/1640/19 за виключними обставинами.
5. Дане клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 стало відомо про рішення Конституційного Суду України у справі № 3-425/2018(6960/18) від 04.09.2019 лише 24 січня 2020 року. Позивач обґрунтовувала пропуск строку на звернення до суду тим, що їй не вистачало часу та було можливості слідкувати за рішеннями Конституційного Суду України через наявність у неї малолітньої дитини та перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до 17.06.2019, а також народженням ще однієї дитини 07 січня 2020 року.
6. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2020 року заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами повернуто заявнику.
7. Рішення судів попередніх інстанцій обґрунтовувались тим, що у клопотанні позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, позивач не наводила будь-яких обставин і не надала відповідних доказів, які би свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду з даною заявою в строки передбачені КАС України. Суду не надано доказів, що ОСОБА_1 стало відомо про рішення Конституційного суду у справі № 3-425/2018(6960/18) від 04.09.2019 лише 24.01.2020, а також не наведено обґрунтувань яким чином наявність дітей позбавило її бути обізнаною про це рішення.
8. Суди першої та апеляційної інстанції також вказували, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
9. Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанції, позивач звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, із врахуванням уточненої касаційної скарги, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2020 року у справі №160/1640/19.
10. В обґрунтування поданої скарги касатор вказувала, що перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною з 06.11.2019 та у до пологовій  відпустці ОСОБА_1 об`єктивно не мала можливості слідкувати за рішеннями Конституційного Суду України, яке було офіційно оприлюднене 08.10.2019, так як займалась доглядом своїх малолітніх дітей, що, за твердження касаторами, займає весь час.
11. Також, у касаційній скарзі зазначається, що ОСОБА_1 відразу, як дізналась про рішення Конституційного Суду України звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, а саме 29.01.2020, тобто через три місяці після офіційного оприлюднення відповідно рішення, але в межах 10 років, які встановлені пунктом 2 частини 2 статті 363 КАС України.
12. Від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач, вказуючи на правильності рішень судів попередніх інстанцій, просить ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2020 року у справі №160/1640/19 залишити без змін, а у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 - відмовити.
ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
13. Касаційна скарга ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшла 08 квітня 2020 року.
14. Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від від 08.04.2020 визначено склад суду: суддя-доповідач Жук А.В., судді Мельник-Томенко Ж.М., Шишов О.О. 
15. Ухвалою Верховного Суду від 08.05.2020 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2020 року у справі №160/1640/19.
16. Розпорядженням Заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 25.03.2021 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку зі зміною спеціалізації та веденням до іншої судової палати судді Шишова О.О. який входить до складу постійної колегії суддів.
17. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 25.03.2021 визначено новий склад суду: суддя-доповідач Жук А.В., судді: Загороднюк А.Г., Мельник-Томенко Ж.М.
18. Ухвалою судді Верховного Суду від 29.03.2021 дану адміністративну справу прийнято вказаною колегією суддів та призначено до розгляду в порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції за наявними у справі матеріалами.  
IІІ. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
(в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
19. Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України)
19.1. Частина 1 статті 361 КАС України. Судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
19.2. Пункт 1 частини 5 статті 361 КАС України. Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
19.3. Пункт 4 частини 1 статті 363 КАС України. Заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України.
19.4. Пункт 2 Частини 2 статті 363 КАС України. З урахуванням положень частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: з підстав, визначених  пунктами 2,  3 частини другої  та  частиною п`ятою статті 361 цього Кодексу, - не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.
19.5. Пункт 4 частини 3 статті 364 КАС України. До заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами додається у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
20. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Верховного Суду виходить з наступного.
21. Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
22. Згідно з пунктом першим частини п`ятої статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
23. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 363 КАС України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України.
24. Пункт другий частини другої статті 363 КАС України передбачає, що з урахуванням положень частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: з підстав, визначених  пунктами 2,  3 частини другої  та  частиною п`ятою статті 361 цього Кодексу, - не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.
25. Згідно пункту четвертого частини третьої статті 364 КАС України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами додається у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.
26. Отже вказаними нормами права визначено як підстави для перегляду судового рішення за виключними обставинами так і строки звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами. При цьому положення статті 364 КАС України передбачають можливість поновлення строку на подання заяви, про що заявником повинно бути подане відповідне клопотання.
27. Встановлені обставини справи свідчать про те, що рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-425/2018(6960/18) від 04.09.2019 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України.
28. Опубліковано зазначене рішення Конституційного Суду України від 04.09.2019 в Офіційному віснику України було 08 жовтня 2019 року.
29. 29 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 року за виключними обставинами.
30. Із матеріалів справи також вбачається, що на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 позивачкою було подано клопотання про поновлення строків на подання заяви про перегляд рішення за виключними обставинами.
31. Клопотання обґрунтовувалось тим, що позивачці стало відомо про рішення Конституційного Суду України у справі № 3-425/2018(6960/18) від 04.09.2019 лише 24 січня 2020 року, обґрунтовувала пропуск строку на звернення до суду, наявністю у неї малолітньої дитини та перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до 17.06.2019, а ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила ще одну дитину. З цих підстав позивачка зазначала, що фактично їй не вистачало часу та вона не мала можливості слідкувати за рішеннями Конституційного Суду України.
32. Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає, що надаючи оцінку таким аргументам позивачки, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.
33. Суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильних висновків,  що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, позивачка не наводить будь-яких обставин і не надає відповідних доказів, які би свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду з даною заявою в строки передбачені КАС України. При цьому, суду не було надано доказів, що ОСОБА_1  стало відомо про рішення Конституційного суду у справі № 3-425/2018(6960/18) від 04.09.2019 лише 24 січня 2020 року, а також не наведено обґрунтувань і того, яким чином наявність дітей позбавило її бути обізнаною про це рішення.
34. Оцінивши наведені позивачкою, в якості поважності причин пропуску строку звернення до суду, аргументи, Верховний Суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зазначив те, що наведені причини поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані в заяві позивачки, не можуть бути визнані судом поважними, оскільки позивачкою не доведено обставини, які об`єктивно унеможливлювали своєчасне звернення до суду, у визначений законом строк.
35. Колегія суддів додатково зазначає, що перебування у відпустці не свідчить про об`єктивну неможливість реалізовувати свої процесуальні права, передбачені чинним законодавством, зокрема - звернення до суду.
36. Отже, суди попередніх інстанцій правильно вказали на те, що ОСОБА_1 звернулася із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами поза межами строків, які встановлено пунктом 4 частини 1 статті 363 Кодексу адміністративного судочинства України.
37. Посилання касатора на те, що суди попередніх інстанцій в порушення норм статті 179 Кодексу законів про працю України та статей 17,18 Закону України «Про відпустки» посилаються на те, що скаржник не довела, що об`єктивно не могла вчасно звернутись до суду із заявою про перегляд судового рішення не є необґрунтованими та до уваги Верховним Судом не беруться.
38. Зазначені вище законодавчі положення визначають лише умови, тривалість і порядок надання, зокрема відпустки у зв`язку з вагітністю, пологами і для догляду за дитиною, і касатором не зазначено які саме порушення стосувались цих положень.
39. Посилання касатора на те, що судами першої та апеляційної інстанцій невірно застосовані строки, які встановлені для звернення із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, Верховний Суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.
40. Так, обґрунтовуючи таку позицію ОСОБА_1 посилається на положення пункту 2 частини 2 статті 363 КАС України, яким визначено, що з урахуванням положень частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами може бути подана з підстав, визначених частиною п`ятою статті 361 цього Кодексу - не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.
41. Отже вказана норма процесуального права, на яку посилається касатор, чітко визначає те, що вона підлягає застосуванню з урахуванням положень частини першої статті 363 КАС України, якою, як зазначено вище, визначено строки подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.
42. У свою чергу пункт 2 частини 2 статті .363 КАС України встановлює граничні строки подання такої заяви, при цьому вже не в залежності від відсутності чи наявності поважних причин для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.
43. Дана норма стосується не рішення Конституційного Суду України у справі № 3-425/2018(6960/18) від 04.09.2019, на яке посилається позивачка як на підставу перегляду рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року, а саме на рішення, яке необхідно переглянути.
44. Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що твердження ОСОБА_1 про відсутність підстав вважати пропущеним строк звернення із заявою до суду, з огляду на положення пункту 2 частини 2 статті 363 КАС України, є безпідставними.
45. Посилання касатора на те, що суд першої інстанції в мотивувальній частині судового рішення послався на постанови Верховного Суду, які не стосуються поважності пропущення строку звернення із заявою про перегляд судового рішення за виключеними обставинами, а суд апеляційної інстанції взагалі не розглядав дані норми, в силу частини другої статті 351 КАС України, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень.
46. Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, позаяк захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.
47. Даний висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №804/6785/15.
48. Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
49. У рішенні від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Великої Британії Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід`ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.
50. Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії , справа Девеер проти Бельгії ).
51. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з тим, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
52. Підсумовуючи вищенаведене, оцінивши доводи касаційної скарги та обставини справи, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, вважає, що оскаржувані рішення ухвалені при правильному застосуванні норм матеріального права та без порушення норм процесуального права, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.
53. Доводи касаційної скарги зазначених вище висновків не спростовують.
54. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
55. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги і на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
56. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
57. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
58. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
2. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2020 року у справі №160/1640/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді | А.В. Жук А.Г. Загороднюк   Ж.М. Мельник-Томенко