УХВАЛА

01 квітня 2021 року 
м. Київ

Справа №  922/1393/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю., 
розглядаючи у письмовому провадженні касаційну скаргу Харківської міської ради на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 (колегія суддів: Тарасова І. В., Білоусова Я. О., Шевель О. В.) і рішення Господарського суду Харківської області від 14.09.2020 (суддя Аюпова Р. М.) у справі
за позовом Харківської міської ради до Приватного підприємства "Геюр+" про стягнення коштів в розмірі 1 076 160,42 грн
ВСТАНОВИВ:
1.          Харківська міська рада звернулася до Господарського суду Харківської області з позовом до Приватного підприємства "Геюр+" (далі - ПП "Геюр+") про стягнення заборгованості в розмірі 1 076 160,42 грн зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, розташованої на перехресті пров. Отакара Яроша та пр. Леніна у м. Харкові, площею 0,3960 га. 
2.          Позов обґрунтовано тим, що відповідно до умов договору оренди землі від 01.04.2005 з урахуванням змін, внесених рішенням Господарського суду Харківської області від 15.04.2014 у справі № 922/732/14, розмір орендної плати за користування земельною ділянкою, яку повинен був сплатити відповідач за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 з урахуванням її індексації, становить 1     430     430,7 грн, в той час як останнім за цей період її сплачено лише в сумі 354     270,28 грн, у зв`язку з чим розмір заборгованості відповідача за відповідний період складає 1     076     160,42 грн.
3.          Рішенням Господарського суду Харківської області від 14.09.2020 у задоволенні позову відмовлено частково. Стягнуто з ПП "Геюр+" на користь Харківської міської ради заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, розташованою на перехресті пров. О.  Яроша та пр. Леніна, у м. Харкові, площею 0,3960 га, в сумі 340 147,18 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 5  102,21 грн.
4.          Рішення обґрунтовано тим, що відповідно до пунктів 9, 10 договору оренди землі від 01.04.2005 відповідач мав сплачувати орендну плату за звітний місяць з урахуванням індексу інфляції, а тому за заявлений позивачем період з 01.01.2018 по 31.12.2018, відповідач мав сплатити орендну плату, обраховану виходячи з визначеного договором щомісячного розміру орендної плати (52     714,20 грн) та індексу інфляції щодо кожного окремого місяця, що в загальній сумі складає 694     417,46 грн.
5.          Водночас, згідно з листом ГУ ДПС у Харківській області від 24.03.2020 №     6568/9/20-40-04-03-17 ПП "Геюр+" сплачено орендну плату у 2018 році у розмірі 354     270,28 грн, а тому розмір заборгованості відповідача за цей період становить 340     147,18 грн (694     417,46 грн - 354     270,28 грн).
6.          Разом з цим, суд зазначив, що позивач при розрахунку суми заборгованості відповідача безпідставно застосовував щорічні коефіцієнти інфляції за попередні спірному періоду роки (2014 - 2017), оскільки не надав доказів внесення сторонами змін до договору оренди, в частині розміру орендної плати з урахуванням щорічних індексів інфляції в 2015 - 2017 роках.
7.          Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 рішення Господарського суду Харківської області від 14.09.2020 змінено, викладено його резолютивну частину в іншій редакції, якою позов задоволено частково, стягнуто з ПП "Геюр+" на користь Харківської міської ради заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, розташованою на перехресті пров. О. Яроша та пр. Леніна, у м. Харкові, площею 0,3960 га, в сумі 283     255,25 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 4     248,82 грн. В іншій частині позову відмовлено.
8.          Апеляційний суд зазначив, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо порядку обчислення спірної суми заборгованості з орендної плати за землю, виходячи з визначеного договором щомісячного розміру орендної плати (52     714,20 грн) та індексу інфляції щодо кожного окремого місяця спірного періоду (з січня по грудень 2018 року), але при здійсненні розрахунку розміру орендної плати, який мав сплатити відповідач за період з січня по грудень 2018 року допустив арифметичну помилку, зазначивши, що такий розмір становить 694     417,46 грн, й відповідно при здійсненні розрахунку заборгованості відповідача за цей період, що підлягає стягненню відрахував 354  270,28 грн часткової сплати відповідачем у 2018 році орендної плати, що в підсумку призвело до визначення неправильної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача - 340     147,18 грн замість 283     255,25 грн.
9.          Харківська міська рада у касаційній скарзі просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
10.          Скарга з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, а також відсутністю висновку Верховного суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах щодо порядку розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку з урахуванням індексів інфляції, а відповідно і заборгованості з її сплати.
11.          Скаржник зазначив, що суд апеляційної інстанції не врахував, що значення нормативної грошової оцінки, яке було ним застосовано, було визначено станом на 01.01.2013, а станом на 01.01.2018 величина нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням її індексації складала 21     430 649 грн, тобто розмір нормативної грошової оцінки було автоматично збільшено у 1,89720602 рази.
12.          Також, на думку скаржника, Східним апеляційним господарським судом не було враховано пункт 10 договору оренди землі, яким передбачено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням інфляції.
13.          Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку).
14.          Дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, у розрізі виключності випадку касаційного оскарження судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження у справі №     922/1393/20 з огляду на таке.
15.          Приймаючи постанову про часткове задоволення позову апеляційний господарський суд виходив з такого.
16.          Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (стаття 206 Земельного кодексу України).
17.          Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
18.          Таким чином, зазначена норма Закону прямо передбачає здійснення обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексів інфляції в разі, якщо інше не встановлено договором оренди землі та не обумовлює таке обчислення укладенням сторонами додаткових угод щодо зміни розміру орендної плати внаслідок індексації.
19.          Проаналізувавши умови договору оренди землі, а саме пункти 10, 11, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач мав сплачувати орендну плату за звітний місяць з урахуванням індексу інфляції, протягом наступного місяця.
20.          Згідно з додатковою угодою, визнаною укладеною рішенням Господарського суду Харківської області 15.04.2014 у справі № 922/732/14, внесено зміни в пункти 5, 9 договору оренди землі від 01.04.2005 № 6355/05, в частині зміни розміру орендної плати за користування земельною ділянкою, яка знаходиться на перехресті пров. О. Яроша та пр. Леніна площею 0,3960 га, у зв`язку із зміною нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013, а саме: орендна плата за користування відповідачем зазначеною земельною ділянкою, згідно з розрахунком від 23.10.2013 № 326/14 на рік становить 5,6     % від її нормативної грошової оцінки і складає 632     570,40 грн., або в місяць - 52     714,20 грн. Зазначене рішення набрало законної сили 29.04.2014
21.          Суд апеляційної інстанції у справі, яка переглядається, погодився з висновком місцевого суду, що відповідно до пунктів 9, 10 договору оренди землі від 01.04.2005 відповідач мав сплачувати орендну плату за звітний місяць з урахуванням індексу інфляції, протягом наступного місяця, а тому за заявлений позивачем період з 01.01.2018 по 31.12.2018, відповідач мав сплатити орендну плату, обраховану виходячи з визначеного договором щомісячного розміру орендної плати (52     714,20 грн) та індексу інфляції щодо кожного окремого місяця.
22.          Апеляційний господарський суд відхилив посилання позивача на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №     905/21/19, оскільки у зазначеній справі за позовом ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до КП Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" про стягнення 11  698  730,  05 грн, з яких 8  943 617, 40 грн основного боргу, 1  179  009,  70 грн пені, 336  765,  90 грн 3  % річних, 1  239  337,  68 грн інфляційних втрат за неналежне виконання договору про постачання природного газу, оскільки у цій справі і справі, що розглядається, різні предмети і підстави позовів, різні обставини справи та відповідно різне правове регулювання правовідносин, що склалися.
23.          Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду 16.03.2020 розглянув справу № 922/1658/19 за позовом Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю ?Харків-Капітал? про стягнення 1     549     603,     26 грн заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.
24.          У своїй постанові від 16.03.2020 Верховний Суд конкретизував висновки, викладені у раніше ухвалених постановах касаційної інстанції та акцентував, що "індексація нормативної грошової оцінки не є тотожною індексації орендної плати з огляду на таке.
25.          Відповідно до положень пункту 289.2 статті 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року. 
26.          Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.
27.          Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізм їх застосування є різними як за правовим змістом так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (стаття 289 ПК України). Більше того, різні числові показники індексації нормативної грошової оцінки та індексу споживчих цін за 2016, 2017, 2018 роки підтверджують відмінність цих двох показників. 
28.          Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (абзац 3 статті 21 Закону України "Про оренду землі"). Отже, за загальним правилом індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки. 
29.          Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до наведеної норми Закону (індексується лише орендна плата). 
30.          Як уже зазначалося, суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до пункту 10 договору оренди обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. 
31.          Водночас, згідно з додатковою угодою внесено зміни до пунктів 5, 9 договору оренди у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки, зокрема, в частині зміни розміру орендної плати за користування земельною ділянкою, орендну плату за користування орендарем земельною ділянкою згідно із розрахунком від 03.10.2013 № 71/14 на рік установлено у розмірі 5,6 % від її нормативної грошової оцінки, що становить 6     284     850,15 грн, або в місяць - 523     737,51 грн на місяць.
32.          З огляду на викладене, судова палата вважає, що розмір орендної плати за умовами договору має обраховуватись з урахуванням індексу інфляції, а нарахування орендної плати за спірний період із застосуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель є безпідставним, оскільки між сторонами не було укладено додаткової угоди до договору оренди щодо перерахунку орендної плати з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі". 
33.          Тобто у справі № 922/1658/19 Верховний Суд за подібних правовідносин вже надав висновок щодо порядку розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку з урахуванням індексів інфляції. Суди попередніх інстанцій у даній справі прийняли оскаржувані судові рішення відповідно до вказаних вище висновків Верховного Суду.
34.          Колегія суддів не вбачає підстав відступати від висновків Верховного Суду у справі № 922/1658/19, а тому провадження за касаційною скаргою позивача підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини 1 статті 296 ГПК України.
35.          Відповідно до частини 2 статті 296 ГПК України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.
36.          Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Пелевін проти України" (Pelevin v. Ukraine), заява № 24402/02, § 27, 20.05.2010).
37.          Таким чином, право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем порядку доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це зумовлено виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким має на меті забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". При цьому процесуальні обмеження зазвичай запроваджуються для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб (наведену правову позицію викладено в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 910/4647/18).
38.          Отже, із встановленням законодавцем процесуальних фільтрів доступу до касаційного суду право на касаційне оскарження в Україні не є безумовним, що є передбачуваними для учасників судового процесу виходячи із наведених вище норм ГПК України.
39.          У зв`язку з тим, що Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження відповідно до приписів статті 296 ГПК України, судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника та поверненню відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" не підлягають.
Керуючись статтями 234, 235, 296 ГПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою Харківської міської ради на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 і рішення Господарського суду Харківської області від 14.09.2020 у справі №  922/1393/20 закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          Є. В. Краснов

Суддя                                                                                          Г. М. Мачульський

Суддя                                                                                          В. Ю. Уркевич