ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«22» лютого 2021 року
м. Харків
справа № 613/436/20
провадження № 22ц/818/2097/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого -  Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -  Хорошевського О.М., Яцини В.Б.
за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.,
учасники справи:
позивач  - ОСОБА_1 , представник позивача – ОСОБА_2 ,
відповідач - Державне підприємство «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», представник відповідача – Лагутін І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року в складі судді Шалімова Д.В.
в с т а н о в и в:
У квітні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» про стягнення заборгованості за договором надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги.

22 грудня 2020 року від ОСОБА_1 до Богодухівського районного суду Харківської області надійшло клопотання про відмову від позову та закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що судом відмовлено у поновленні строку на подачу доказу, а саме, договору про відступлення права вимоги від 17 березня 2020 року, у зв`язку з чим позивача позбавлено правової підстави звернення до суду як нового кредитора.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позову, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» про стягнення заборгованості за договором надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги - закрито; стягнуто з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 35 000,00 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати в частині стягнення з нього на користь Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 35 000,00 грн та вирішити питання про повернення йому як позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим постановлено ухвалу, яка не відповідає фактичним обставинам справи. Вказав, що подача заяви про відмову від позову – це диспозитивне та суб`єктивне право позивача, яке не містить обмежень в його реалізації. При цьому, відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем допущено зловживання процесуальними правами або вчинялись інші необґрунтовані дії, які стали підставою для стягнення з нього витрат відповідача на професійну правничу допомогу. 

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, ухвалу суду  в оскаржуваній частині - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що саме недобросовісні дії позивача ОСОБА_1 обумовили необхідність для відповідача звернутись за правничою допомогою для належного захисту своїх законних прав та, як наслідок, нести грошові витрати щодо сплати отриманої допомоги, розмір якої склав 35 000,00 грн.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи в квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» про стягнення заборгованості за договором надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 05 травня 2020 року провадження у справі - відкрито, призначено підготовче судове засідання на 25 травня 2020 року (а. с. 31).
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 25 травня 2020 року підготовче провадження – закрито, призначено справу до розгляду на 17 червня 2020 року (а. с. 52).

01 червня 2020 року до Богодухівського районного суду Харківської області від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи договору про відступлення права вимоги від 17 березня 2020 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та заява про залучення ОСОБА_3 та голови комісії з припинення Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» в якості третіх осіб (а. с. 55).

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 17 червня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про залучення до участі у справі третіх осіб – відмовлено (а. с 77).

30 червня 2020 року до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення процесуального строку на подання доказу, а саме, договору про відступлення права вимоги від 17 березня 2020 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а. с. 82).

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 14 липня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на подання доказів – відмовлено (а. с. 103-105). 

14 липня 2020 року до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про залишення його позовної заяви без розгляду, яка мотивована тим, що судом прийнято зазначену ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку на подання доказів, внаслідок чого він втратив процесуальний інтерес в розгляді справи (а. с. 98).

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 14 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 – залишено без розгляду на підставі його заяви (а. с. 106).

20 липня 2020 року від Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яка мотивована тим, що внаслідок зловживання позивачем процесуальними правами та того, що спір виник як результат його неправильних дій щодо формування доказової бази, суд має право покласти на ОСОБА_1 судові витрати незалежно від результатів вирішення спору. При цьому, відповідач надав належним чином засвідчену копію договору про надання правової допомоги від 14 травня 2020 року, акт наданої правової допомоги від 15 липня 2020 року, детальний опис витрат на правову (правничу) допомогу від 16 липня 2020 року та належним чином засвідчену копію платіжного доручення №171 від 21 травня 2020 року про сплату вартості наданої правової (правничої) допомоги у розмірі 35 000,00 грн (а. с. 110-116).

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 29 липня 2020 року в задоволенні заяви Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» про ухвалення додаткового рішення – відмовлено (а.с.128-129).

Не погоджуючись з ухвалами Богодухівського районного суду Харківської області від 14 липня 2020 року та 29 липня 2020 року, Державне підприємство «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» подав апеляційну скаргу, в якій просив зазначені ухвали – скасувати

Постановою Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 14 липня 2020 року та 29 липня 2020 року – скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а. с. 215-217).

22 грудня 2020 року до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову та закриття провадження у справі, яка мотивована тим, що судом відмовлено у поновленні строку на подачу доказу – договору про відступлення права вимоги від 17 березня 2020 року, у зв`язку з чим позивача позбавлено правової підстави звернення до суду як нового кредитора (а. с. 230).

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позову, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» про стягнення заборгованості за договором надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги - закрито; стягнуто з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 35 000,00 грн (а. с. 232 – 234).

Частиною третьою  статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за винятком відмови від позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Відповідно до частини дев`ятої  статті 141 ЦПК України  у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Частиною першою, пунктом 1 частини другої  статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

У постанові по справі №644/7976/18 Верховний Суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України  передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

При цьому звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Верховний Суд виходить із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі  141 ЦПК України та зазначає, що необґрунтовані дії позивача, як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої  статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Для задоволення заявлених вимог відповідач повинен довести, а суд - встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Статтею 17 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 «Заборона зловживання правами» передбачено, що «Жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції».

Тобто, за загальним правилом позивач не несе витрат, пов`язаних з відмовою від позову. Однак, такі витрати він несе у разі зловживання процесуальними правами, а саме, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. У цьому переліку не передбачена така процесуальна дія як відмова від позову.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 , реалізуючи своє право, передбачене статтею 43 ЦПК України та статтею 206 ЦПК України, відмовився від позову, оскільки у витребуванні доказу, який він вважав суттєвим для справи, йому судом було відмовлено. Це його право і він його реалізував. Доказів того, що він вчиняв дії, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи, матеріали справи не містять.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача також не довів, що позивач, відмовляючись від цього позову, зловживав процесуальними правами. Його посилання на можливу реалізацію права позивача подати позов в майбутньому до відповідача з інших підстав є припущенням представника відповідача та не може бути прийнято судовою колегією як доказ зловживання процесуальними правами.

Ухвалюючи судове рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 35 000,00 грн, суд першої інстанції на наведені норми права та обставини справи уваги не звернув, не врахував, що позивач на підставі чинних норм права, відмовився від позову, відмова від позову була прийнята судом, а не зазначено, що вона порушує права, свободи чи інтереси осіб; відмова від позову не є зловживанням процесуальним правом, а навпаки є правом позивача, передбаченим законом, а також того, що в діях позивача відсутні ознаки зловживання процесуальними правами. 

За таких обставин, судова колегія вважає, що підстав для стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 35 000,00 грн не вбачається.

Оскільки ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню в оскаржуваній частині, а клопотання відповідача – залишенню без задоволення.

Що стосується повернення 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не звертався до суду першої інстанції з відповідним клопотанням про повернення 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви, що не позбавляє його можливості здійснити цю процесуальну дію.

В іншій частині ухвала суду не оскаржувалася та не переглядалася.

Керуючись ст. ст. 367, 368,  п. 2 ч. 1 ст.374, ст. 376, ст. ст. 381 – 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року в оскаржуваній частині – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Клопотання представника Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 35 000,00 грн - залишити без задоволення.
В іншій частині ухвала суду не оскаржувалася та не переглядалася.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 26 лютого 2021 року.