ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року	Львів	Справа № 159/6188/20 пров. № А/857/4321/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді –                                     Макарика В.Я.

суддів –                                                          Бруновської Н.В., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання – Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2021 року ( головуючий суддя в суді першої інстанції Лесик В.О.) у справі № 159/6188/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу організації несення служби в м. Ковель УПП у Волинській області Кобиш Олени Олександрівни, Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

                                                    В С Т А Н О В И В:          

30 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до інспектора відділу організації несення служби в м. Ковель УПП у Волинській області Кобиш Олени Олександрівни, Управління патрульної поліції у Волинській області в якому просив скасувати постанову серії АПО18 №755306 від 22.11.2020 року, винесену інспектором з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області лейтенантом поліції Кобиш Оленою Олександрівною.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2021 року позов задоволено частково.
Змінено захід стягнення в межах санкції ч.2 ст.44-3 КУпАП накладений відповідно до постанови серії АПО18 №755306 від 22.11.2020 року інспектором відділу організації несення служби в м. Ковелі УПП у Волинській області Кобиш Оленою Олександрівною у справі про адміністративне правопорушення визначивши суму штрафу 10 (десять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму 170 (сто сімдесят) грн.
В решті позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.
Позивач свої вимоги у апеляційній скарзі обґрунтовує тим, що відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП та в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 року по справі №524/9716/16-а зазначено, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, що підтверджується оскаржуваною постановою.
Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч.4  ст.229 КАС України  за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що постановою інспектора з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області лейтенантом поліції Кобиш Оленою Олександрівною від 22 листопада 2020 року № 755306 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.44-3 КУпАП. Згідно з постановою, апелянт 22.11.2020 року о 13 год. 25 хв. в м. Ковель по вул. Брестська, 141, перебував у громадському місці, а саме на АЗС «WOG» у вдягнутій захисній масці, що не закривала ніс та рот, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.44-3 КупАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень.
Відповідно до ч.2 ст.44-3 КУпАП, перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, передбачено покарання у виді штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Інспектором з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 було накладено стягнення у виді штрафу в максимальному розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн.
Щодо посилань ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на норму статті 283 частини 3 КУпАП, то суд апеляційної інстанції не бере до уваги оскільки в даній нормі чітко зазначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався). 
В даному випадку інспектором відділу організації несення служби в м. Ковель УПП у Волинській області Кобиш Оленою Олександрівною винесено постанову про адміністративне правопорушення винесено у сфері охорони праці і здоров`я населення, а не у сфері безпеки дорожнього руху як це передбачено ч. 3 ст. 283 КУпАП. 
В силу  ст.72 КАС України  доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Частиною 1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Із доказів про вчинення позивачем адміністративного правопорушення в матеріалах справи є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері охорони праці і здоров`я населення та відеозапис з яких встановлено, що позивач 22.11.2020 року о 13 год. 25 хв. в м. Ковелі по вул.Брестська, 141, перебував у громадському місці, а саме на АЗС «WOG» у вдягнутій захисній масці, що не закривала ніс та рот, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.44-3 КупАП.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 229 ч. 4, 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
          
                                                П О С Т А Н О В И В:             

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2021 року у справі № 159/6188/20 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	В. Я. Макарик 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	З. М. Матковська