ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 р. 	Справа № 480/1566/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, м. Суми у справі № 480/1566/20
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області                     
про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі – відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 4 від 27.01.2020 р. про відмову у проведенні перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2020 року на підставі Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці № 04-117/20 від 17.01.2020 р., виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Сумській області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці № 04-117/20 від 17.01.2020 р., виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Сумській області, виходячи з посадового окладу – 63060,00 грн та доплати за вислугу років – 31530,00 грн. (63060*50%=31530).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 року вказаний адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 4 від 27.01.2020 р. про відмову у проведенні перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2020 року на підставі Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці № 04-117/20 від 17.01.2020 р., виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Сумській області.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці № 04-117/20 від 17.01.2020 р., виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Сумській області, виходячи з посадового окладу – 63060,00 грн та доплати за вислугу років – 31530,00 грн.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 року у справі № 480/1566/20, та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2020 року, оскільки спірні відносини виникли до прийняття рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року N 2-р/2020, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності. При цьому відповідач зазначає, що після 18.02.2020 року позивач не звертався за перерахунком довічного грошового утримання судді у відставці.
У відповідності до п. 3 ч.1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 2017 року відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" позивачу призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
У січні 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити з 01 січня 2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17 січня 2020 року № 04-117/20.
Листом від 04.02.2020 р. відповідач повідомив, що рішенням від 27.01.2020 р. позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", оскільки надана ним для перерахунку довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці від 17.01.2020 р. № 04-117/20 не відповідає вимогам пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII (а.с.7).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.ст. 126, 130 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.
Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" (далі – Закон).
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 135 Закону).
Пунктами 22, 23 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI.
З 01.01.2020 р. пункт 22 та пункт 23 виключено відповідно до підпункту 16 пункту 1 розділу I Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16.10.2019 р. N 193-IX.
Разом з тим, згідно п. 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII (в редакції чинній до 18.02.2020 року) право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року N 2-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII (справа N 1-15/2018(4086/16) положення пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII положення пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). У даному рішенні Конституційний Суд України висловив позицію, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. У свою чергу, запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.
На підставі ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
При цьому, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня з дати ухвалення відповідного рішення Конституційним Судом України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.
Таким чином, перерахунок, який просить здійснити позивач з 01.01.2020, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.
Отже, перерахунок, про який просить здійснити позивач, має бути проведений з 19.02.2020 року - з наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, обумовлений відновленням раніше порушених його прав, відповідно до Закону № 1402-VIII.
Вказаний висновок відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в рішенні від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20.
Колегією суддів встановлено, що позивач 20.01.2020 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити з 01 січня 2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17 січня 2020 року №04-117/20.
Листом від 04.02.2020 р. відповідач повідомив, що рішенням від 27.01.2020 р. позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", оскільки надана ним для перерахунку довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці від 17.01.2020 р. № 04-117/20 не відповідає вимогам пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII (а.с.7).
Колегія суддів зазначає, що станом на час звернення позивача за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання та прийняття рішення відповідачем за результатами розгляду такої заяви  п. 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 1402-VIII був чинний, а тому відповідач відмовляючи позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді з  01.01.2020 на підставі довідки від 17.01.2020 р. № 04-117/20 діяв правомірно.
На підставі наведеного, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 року у справі № 480/1566/20 з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області  задовольнити.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 у справі №480/1566/20  скасувати.
Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	Я.М. Макаренко    В.А. Калиновський