ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/8917/20                                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Земляної Г.В., Файдюка В.В., при секретарі Марчук О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, код ЕДРПОУ 39924774, щодо організації та контролю виконання Конституції та законів України, стосовно виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду, від 05.03.2020, по справі №    640/16857/19;
- зобов`язати Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, код ЕДРПОУ 39924774, організувати та проконтролювати виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду, від 05.03.2020, по справі №    640/16857/19.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року у відкритті провадження - відмовлено. 
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою вжити заходи забезпечення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд за їх участю.
За наведеного, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 30.07.2019 стосовно порушення прав споживача Комунальним підприємством "Київтеплоенерго" по суті;
- зобов`язати Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів в м. Києві розглянути скаргу ОСОБА_1 від 30.07.2019 стосовно порушення прав споживача Комунальним підприємством "Київтеплоенерго" по суті протягом семи днів з дня набрання рішенням законної сили.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2019 в адміністративній справі  № 640/16857/19 у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2019 скасовано, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено.
Підставою для звернення до суду з даним позовом зазначено, що Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів допущено бездіяльність, яка полягає у не забезпеченні організації та контролю виконання Конституції та законів України при виконанні постанови ШААС від 05.03.2020 у справі №  640/16857/19 Головним управлінням Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів в м. Києві.
Відповідно до ч. 1 ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Положеннями ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.
Крім того, приписами ч. 1 ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Зі змісту позовної заяви убачається, що вона подана з метою зобов`язання центрального органу виконавчої влади здійснити заходи спонукання свого територіального органу щодо виконання іншого судового рішення, оскільки, на думку позивача, останнє не було належним чином виконане.
У постанові від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 Верховний Суд підкреслив, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача (прямо чи опосередковано) до виконання судового рішення.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а.
Водночас, зміст поданого позову свідчить про намагання змусити Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві виконати судове рішення, шляхом покладання обов`язку організації та контролю на вищий за ієрархією орган.
Таким чином, позивач штучно підміняє регламентований КАС України спосіб захисту порушеного права, тим самим поширює сферу застосування заходів контролю за виконанням судового рішення на орган виконавчої влади, що є неприпустимим у розумінні процесуального закону, а також порушує принцип поділу державної влади (ст. 6 Конституції України), відтак, даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства в загальному порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у    ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення    від 21.12.2010 у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").
У постанові від 22.03.2018 в адміністративній справі № П/9901/135/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття "спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спір, який виник із правовідносин у сфері контролю за виконанням судового рішення не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а тому у відкритті провадження слід відмовити.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                                                          Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      Г.В.Земляна

                              суддя                                                                      В.В.Файдюк