Ухвала
 
21 січня 2021 року 
 
м. Київ
 
справа № 201/10403/19
провадження № 61-263ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсними пунктів кредитного договору,
 
ВСТАНОВИВ: 
У версені 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк»), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсними пунктів кредитного договору.
Позов обґрунтовано тим, що 26 березня 2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ АБ «Укргазбанк» укладено кредитний договір № 0263/03/2018/0189, за умовами якого вона отримала споживчий кредит на придбання автомобіля в сумі 774 200,00 грн строком до 24 березня 2023 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,49 % річних. У забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору між нею та банком укладено договір застави відповідного транспортного засобу від 26 березня 2018 року № 0263/03/2018/0189, та між сторонами і ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 26 березня 2018 року № 0263/03/2018/0189Р. 23 березня 2018 року позивачем було оформлено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3112/205/007231. 07 травня 2019 року ОСОБА_1 , попередивши про це працівника банку, здійснила черговий платіж у погашення кредитної заборгованості в розмірі більшому на 3 928,00 грн за визначений графіком повернення кредиту. Протягом дії кредитного договору позивач вчасно і у визначеному сторонами розмірі здійснювала сплату щомісячних платежів. Однак, наприкінці травня 2019 року почала отримувати СМС-повідомлення від банку про необхідність сплати заборгованості в розмірі 3 382,62 грн. З роз`яснень працівника місцевого відділення банку позивач з`ясувала, що таке штучне утворення заборгованості відбулося внаслідок нарахування комісії за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості з підстави несвоєчасного подання нею до банку доказів сплати страхових платежів за договором страхування наданого в заставу транспортного засобу. ОСОБА_1 звернулася на адресу відповідача із заявою про перерахунок кредитної заборгованості, а також з повторним повідомленням про внесення 07 травня 2019 року дострокового повернення споживчого кредиту в сумі 3 928,00 грн. Однак, відповіді від банку на вказане звернення і перерахунку кредитної заборгованості у зв`язку із вищезазначеним частковим погашенням споживчого кредиту не отримала. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати недійсними: пункт 1.3.3, пункт 1.3, частини 3, 4, пункт 3.1, пункт 3.3, підпункт 3.3.1, пункт 3.4 та підпункт 3.4.1, пункт 3.6, пункт 3.8, пункт 3.13 кредитного договору № 0263/03/2018/0189 від 26 березня 2018 року в частині комісії за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості з моменту його укладення; зобов`язати ПАТ АБ «Укргазбанк» здійснити перерахунок всіх платежів за кредитним договором від 26 березня 2018 року № 0263/03/2018/0189 ґрунтуючись на встановленій пунктом 3.7 кредитного договору від 26 березня 2018 року № 0263/03/2018/0189 та статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування» черговості погашення вимог за договором про споживчий кредит і призначення платежів за платіжними квитанціями, та за наслідками перерахунку укласти шляхом направлення засобом кур`єрського зв`язку ОСОБА_1 за місцем мешкання для розгляду та підписання підписаних ПАТ АБ «Укргазбанк» двох примірників додаткової угоди до кредитного договору від 26 березня 2018 року № 0263/03/2018/0189 із зміненим внаслідок перерахунку розмірів періодичного платежу і графіку зменшення заборгованості по кредиту; надати тлумачення змісту і визначити місце виконавчого обов`язку позичальником з надання доказів страхових платежів за підпунктом 4.3.7 кредитного договору від 26 березня 2018 року № 026/03/2018/0189; судові витрати покласти на відповідача.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсними наступні пункти кредитного договору від 26 березня 2018 року № 0263/03/2018/0189 1.3.3, пункт 1.3, частини 3, 4, пункт 3.1, пункт 3.3, підпункт 3.3.1, пункт 3.4 та підпункт 3.4.1, пункт 3.6, пункт 3.8, пункт 3.13 в частині комісії за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості з моменту його укладення. Зобов`язано ПАТ АБ «Укргазбанк» здійснити перерахунок всіх платежів за кредитним договором від 26 березня 2018 року № 0263/03/2018/0189 ґрунтуючись на встановленій пунктом 3.7 кредитного договору від 26 березня 2018 року № 0263/03/2018/0189  та статті 19 Закону України «Про споживче кредитування» черговості погашення вимог за договором про споживчий кредит і призначення платежів за платіжними квитанціями, та за наслідками перерахунку укласти шляхом направлення засобом кур`єрського зв`язку ОСОБА_1 за місцем мешкання для розгляду та підписання підписаних ПАТ АБ «Укргазбанк» двох примірників додаткової угоди до кредитного договору від 26 березня 2018 року № 0263/03/2018/0189 із зміненим внаслідок перерахунку розмірів періодичного платежу і графіку зменшення заборгованості по кредиту. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 1 536,80 грн.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, задовольняючи частково позов виходив з того, що незаконним є встановлення у кредитному договорі комісії за управління коштами в частині обслуговування кредиту, оскільки банк не повинен встановлювати платежі обов`язкові для споживача за свої дії на власну користь, а умова кредитного договору, якими встановлено обов`язок позичальника сплачувати комісію за супроводження кредиту (управління коштами в частині обслуговування кредиту) є несправедливою, суперечить принципу добросовісності, призводить до істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків та прихованого підвищення відсоткової ставки за користування кредитом.
У грудні 2020 року засобами поштового зв`язку ПАТ АБ «Укргазбанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Як підставу касаційного оскарження заявник вказує відсутність правового висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Разом із цим, заявник зазначає, що суди, вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання здійснити відповідачем перерахунок всіх платежів за кредитним договором та укласти додаткову угоду не врахували висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 339/388/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України,  та витребування матеріалів указаної вище справи.
У касаційній скарзі заявник зазначає клопотання про зупинення виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
 
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності заяви особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Тлумачення частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України свідчить, що клопотання про зупинення виконання рішення має містити обґрунтування необхідності зупинення його виконання.
 
У задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року необхідно відмовити, оскільки заявник взагалі не навів обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання судового рішення.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсними пунктів кредитного договору, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року.
 
Витребувати з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали вищезазначеної цивільної справи № 201/10403/19.
 
В задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року відмовити.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:          	І. Ю. Гулейков       О. В. Ступак       Г. І. Усик