Постанова
Іменем України
03 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 760/15137/16
провадження № 61-17552св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Іста»,
відповідачі: Державна служба інтелектуальної власності України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Міністерство економічного розвитку і торгівлі України,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_2 та представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 на ухвали Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року у складі судді Шкоріної О. І.,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2016 року ОСОБА_1 та товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Іста» (далі - ТОВ «ТД «Іста») звернулися до суду з позовом 
до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, про визнання недійсними свідоцтв України 
№ № НОМЕР_2, НОМЕР_1 , НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_7, НОМЕР_6 на знаки для товарів 
і послуг та зобов`язання вчинити дії.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 та ТОВ «ТД «Іста» задоволено частково.
Визнано повністю недійсними свідоцтва України № № НОМЕР_2, НОМЕР_1, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 на знаки для товарів та послуг.
Зобов`язано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести 
до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг відомості щодо визнання недійсними повністю свідоцтв України на знаки для товарів 
і послуг № № НОМЕР_2 , НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , а також опублікувати відомості в офіційному бюлетені «Промислова власність».
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Представник ОСОБА_4 ОСОБА_6 19 жовтня 2020 року подала апеляційну скаргу на вказане судове рішення.
Водночас 20 жовтня 2020 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу 
на вказане рішення суду першої інстанції.
Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року відмовлено.
Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що оскільки з дня складання повного тексту рішення суду від 21 грудня 2017 року минуло більше одного року, про розгляд справи судом першої інстанції 
ОСОБА_4 було відомо, доказів на підтвердження виникнення обставин непереборної сили, що стали перешкодою для подання апеляційної скарги, останнім не було надано, тому наявні передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_7 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року відмовлено.
Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що оскільки з дня складання повного тексту рішення суду від 21 грудня 2017 року минуло більше одного року, про розгляд справи судом першої інстанції 
ОСОБА_2 було відомо, доказів на підтвердження виникнення обставин непереборної сили, що стали перешкодою для подання апеляційної скарги, останнім не було надано, тому наявні передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.
Доводи осіб, які подали касаційні скарги
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2020 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_4 ОСОБА_6 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до суду апеляційної інстанції.
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2020 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до суду апеляційної інстанції.
Касаційні скарги мотивовані тим, що суд апеляційної інстанції помилково застосував частину другу статті 358 ЦПК України, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повідомлення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належним чином про дату та час розгляду справи судом першої інстанції.
Про те, що 21 грудня 2017 року у справі № 760/15137/16-ц було ухвалено рішення ОСОБА_2 дізнався 10 вересня 2020 року після ознайомлення його представником з вказаними матеріалами справи, а ОСОБА_4 дізнався про оскаржуване судове рішення 19 жовтня 2020 року 
від ОСОБА_2 .
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 та витребувано матеріали цивільної справи у справі 
№ 760/15137/16 із Солом`янського районного суду м. Києва.
Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 .
У грудні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2020 року справу за позовом 
ОСОБА_1 та ТОВ «ТД «Іста» до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсними свідоцтв України № № НОМЕР_2, НОМЕР_1, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_7, НОМЕР_6 на знаки для товарів і послуг та зобов`язання вчинити дії призначено до розгляду.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У січня 2021 року до Верховного Суду надійшли відзиви представника 
ОСОБА_1 та ТОВ «ТД «Іста» Картушина Д. М. на касаційні скарги у яких зазначено, що оскаржувані ухвали суду апеляційної інстанції є законними 
та обґрунтованими.
2.     Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», положеннями якого встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Частинами першою та другою статті 400 Цивільного процесуального кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновків, що касаційні скарги ОСОБА_2 та представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до положень частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений 
та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
У касаційних скаргах заявники посилаються на неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статті 358 ЦПК України. 
Колегія суддів з цим не погоджується, виходячи з наступного.
Встановлено, що у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом ОСОБА_1 та ТОВ «ТД «Іста» до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_2 
та ОСОБА_3 про визнання недійсними свідоцтв України № № НОМЕР_2 , НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4, НОМЕР_7, НОМЕР_6 на знаки для товарів і послуг 
та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду 
на 10 жовтня 2016 року (а. с. 59, т. 1).
10 жовтня 2016 року протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва до участі у справі співвідповідачами залучені ОСОБА_4 
та ОСОБА_5 (а. с. 10, т. 2).
Копію ухвали Солом`янського районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі від 14 вересня 2016 року та копію апеляційної скарги 
з додатками до неї було направлено ОСОБА_4 на зазначену у заяві адресу: АДРЕСА_1 (а. с. 16, т. 2).
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року у справі № 760/15137/16-ц призначена судова експертиза об`єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено Науково дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності 
(а. с. 55-56, т. 2).
31 січня 2017 року справа № 760/15137/16-ц з висновком експертів 
від 24 січня 2017 року № 306/16 повернута з Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності до Солом`янського районного суду м. Києва (а. с. 61-97, т. 2).
Розгляд справи призначений на 20 лютого 2017 року про що були повідомлені учасники справи (а. с. 98-107, т. 2).
20 лютого 2017 року у зв`язку із несправністю звукозаписуючого комплексу «Оберіг» справу № 760/15137/16-ц було знято з розгляду та призначено 
до розгляду на 07 березня 2017 року, про що були повідомлені учасники справи (а. с. 128-132, т. 2).
16 лютого 2017 року ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга 
на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року про відкриття провадження у справі № 760/15137/16-ц (а. с. 133-135, т. 2).
07 березня 2017 року справу № 760/15137/16-ц разом із з апеляційною скаргою ОСОБА_2 було направлено до Апеляційного суду м. Києва (а. с. 138, т. 2).
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору (а. с. 140, т. 2).
Копію вказаної ухвали суду було отримано 24 березня 2017 року 
ОСОБА_2 , що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 142, т. 2).
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто скаржнику 
(а. с. 143, т. 2).
25 квітня 2017 року справу № 760/15137/16-ц було повернуто 
до Солом`янського районного суду м. Києва (а. с. 153, т. 2).
Справу було призначено до розгляду на 08 червня 2017 року, про що учасники справи були повідомлені у встановленому законом порядку (а. с. 145-152, 153, т. 2).
12 травня 2017 року ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга 
на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року про відкриття провадження у справі № 760/15137/16-ц (а. с. 155-156, т. 2).
22 травня 2017 року справу № 760/15137/16-ц, разом із апеляційною скаргою ОСОБА_2 , направлено до суду апеляційної інстанції (а. с. 158, т. 2).
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та скаржнику надано строк для усунення недоліків, а саме надання заяви про поновлення строку 
на апеляційне оскарження (а. с. 160-161, т. 2).
Копію зазначеної ухвали суду ОСОБА_2 отримав 08 червня 2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 163, т. 2).
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2017 року відмовлено 
у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою 
ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва 
від 26 липня 2017 року (а. с. 164-165, т. 2).
28 липня 2017 року справу № 760/15137/16-ц повернуто до Солом`янського районного суду м. Києва (а. с. 167, т. 2).
Солом`янським районним судом м. Києва справа № 760/15137/16-ц була призначена до розгляду на 13 вересня 2017 року, про що повідомлені учасники справи (а. с. 168-185, т. 2).
13 вересня 2017 року справа № 760/15137/16-ц була знята з розгляду 
в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Справа призначена 
до розгляду на 21 листопада 2017 року, про що повідомлені учасники справи (а. с. 206-213, т. 2).
21 листопада 2017 року протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва до участі у справі № 760/15137/16-ц залучено співвідповідачами у справі Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, а також у зв`язку із неявкою у судове засідання відповідачів 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у справі оголошено перерву до 21 грудня 2017 року, про що учасники справи були повідомлені у встановленому законом порядку (а. с. 218-230, т. 2).
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ТОВ «ТД «Іста» до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та Міністерства економічного розвитку 
і торгівлі України про визнання недійсним свідоцтв України № № НОМЕР_2 , НОМЕР_1 , НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_7, НОМЕР_6 на знаки для товарів і послуг 
та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано повністю недійсними свідоцтва України № № НОМЕР_2 , НОМЕР_1 , НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 на знаки для товарів та послуг.Зобов`язано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг відомості щодо визнання недійсними повністю свідоцтв України на знаки для товарів і послуг № № НОМЕР_2 , НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , а також опублікувати відомості в офіційному бюлетені «Промислова власність». У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат 
(а. с. 14-18, т. 3).
22 грудня 2017 року ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга 
на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року про відкриття провадження у справі № 760/15137/16-ц (а. с. 20, 21, т. 3).
12 січня 2018 року справу № 760/15137/16-ц разом із апеляційною скаргою ОСОБА_2 направлено до Апеляційного суду м. Києва (а. с. 26, т. 3).
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2018 року відмовлено 
у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою 
ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва 
від 14 вересня 2016 року на підставі пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України (а. с. 28, т. 3).
25 січня 2018 року справу № 760/15137/16-ц повернуто до Солом`янського районного суду м. Києва (а. с. 30, т. 3).
06 квітня 2018 року до Солом`янського районного суду м. Києва представником ОСОБА_1 та ТОВ «ТД «Іста» була подана заява про скасування заходів забезпечення позову (а. с. 36-38, т. 3).
Ухвалою Солом`янським районним судом м. Києва від 17 травня 2018 року задоволено заяву представника позивачів ОСОБА_1 та ТОВ «ТД «Іста» про скасування заходів забезпечення позову. Скасовані заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року, у цивільній справі № 760/15137/16 (а. с. 62, 63, т. 3).
Копія рішення суду від 21 грудня 2017 року та копія ухвали суду від 17 травня 2018 року направлені учасникам справи, у тому числі ОСОБА_4 , які отримані останнім 26 червня 2018 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень 
(а. с. 78, 79, т. 3).
05 січня 2018 року Солом`янським районним судом м. Києва було опубліковано в Єдиному державному реєстрі судових рішень, рішення суду 
у справі № 760/15137/16-ц від 21 грудня 2017 року.
21 вересня 2020 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 ознайомлювався з матеріалами справи № 760/15137/16 (а. с. 89, т. 3).
19 жовтня 2020 року ОСОБА_4 звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду 
м. Києва від 21 грудня 2017 року (а. с. 92- 115, т. 3).
20 жовтня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду 
м. Києва від 21 грудня 2017 року (а. с. 117-128, т. 3).
З наведеного вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були обізнані про розгляд справи № 760/15137/16-ц у суді першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга 
на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Згідно частин третьої, четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження 
у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно 
від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою 
до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси 
та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами 
на рішення місцевого суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 посилались на те, що вони не були повідомлені про розгляд справи, проте такі посилання спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, 
що  ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були обізнані про розгляд справи 
№ 760/15137/16-ц у Солом`янському районному суді м. Києва.
Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами 
не допускається.
Частиною першої статті 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Колегія суддів виходить із того, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що на сторін покладається обов`язок проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження.
У зв`язку з цим, якщо сторони у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду справи, їх права на доступ 
до правосуддя не є порушеними у разі відмови у відкритті провадження щодо перегляду судового рішення, якщо скарга щодо нього подана через значний проміжок часу (рішення у справі «Каракуця проти України» 
(Karakutsya v. Ukraine), заява № 18986/06, пункти 57, 60-61 від 16 лютого 
2017 року).
Колегія суддів враховує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 подали апеляційні скарги більше ніж через два роки після ухвалення оскаржуваного судового рішення й з 10 жовтня 2016 року були обізнані щодо розгляду справи № 760/15137/16 судом першої інстанції, а отже мали можливість 
в розумний інтервал часу вжити заходів, щоб дізнатись про стан існуючого щодо них судового провадження.
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, 
але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були обізнані про наявність та розгляд справи № 760/15137/16-ц та не вживали жодних дій, які б вказували про їх інтерес та зацікавленість щодо цього судового провадження, що свідчить про невиконання ними своїх процесуальних обов`язків, визначених пунктом 6 частини другої 
статті 43 ЦПК України.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, 
що апеляційні скарги подані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 після спливу більше двох років з дня складення повного тексту судового рішення особами, повідомленими належним чином про розгляд справи та відсутністю доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, а тому правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених статтею 358 ЦПК України.
Під час касаційного перегляду оскаржуваних ухвал суду апеляційної інстанції, колегією суддів не встановлено неправильного застосування положень статті 358 ЦПК України судом апеляційної інстанції.
Доводи касаційних скарг на законність судового рішення суду апеляційної інстанції не впливають.
Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги 
на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
Згідно зі частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржувані ухвали суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду 
не спростовують.
Керуючись статтями 400, 406, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги ОСОБА_2 та представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , поданою адвокатом Сергєєвою Маєю Шаукатівною, 
на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 грудня 
2017 року - залишити без змін.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , подану адвокатом Носковим Олексієм Владиславовичем, на рішення Солом`янського районного суду м. Києва 
від 21 грудня 2017 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною 
та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
 
                                                                                                            Н. Ю. Сакара
 
С. Ф. Хопта
 
В. В. Шипович