ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5247/20                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Трофімова Л.В.
                                                                                                        Суддя-доповідач: Губська Л.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                  Губської Л.В., 
суддів:                                                            Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Степанківської сільської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати незаконним рішення сесії Степанківської сільської ради від 23.06.2020 №47-37/VII «Про надання дозволу на розробку проєкту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди» земельної ділянки площею 4,23 га з кадастровим номером 7124988000:01:002:0256 для ведення особистого селянського господарства в оренду терміном на 10 років та зобов`язати Степанківську сільську раду прийняти рішення про надання в оренду земельної ділянки площею 4,23 га з кадастровим номером 7124988000:01:002:0256 для ведення особистого селянського господарства в оренду терміном на 10 років в адміністративних межах Хацьківської сільської ради (Степанківської об`єднаної територіальної громади) Черкаського району Черкаської області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не прийнято законного рішення при повторному розгляді заяви позивача про надання земельної ділянки з урахуванням висновків постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №580/2836/19. 
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що за наслідками ст. 320 КАС України є підставою для скасування ухвали місцевого суди.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Згідно з ч. 2 ст. 312 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції повернуто позовну заяву позивача  з підстав неусуненняостаннім недоліків, визначених в ухвалі Черкаського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху від 24.11.2020.
Так, згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, що залишено без руху, у встановлений судом строк.
Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина 5 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частиною 6 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається у суді.
Відповідно до частини 7 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.
Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом (частина 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).
Так, апелянт звертає увагу, що в ухвалі від 24.11.2020 суд першої інстанції наводить справу 580/2836/19 та ухвалу від 16.07.2020, де зазначено про закінчення виконавчого провадження ВП № 62306866 у зв`язку із повним виконанням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі 580/2836/19. Проте, апелянт зазначає,  що у справі 580/2836/19 ним оскаржувалося рішення Степанківської сільської ради №36-16/VII від 22.08.2019, в той час як у даній справі 580/5247/20 предметом оскарження є рішення Степанківської сільської ради № 47-37/VII від 23.06.2020.
За таких обставин, на думку апелянта, суд першої інстанції помилково вважає про недотриманням останнім вимог п. 5 та 9 частини 5 статті 160 КАС України при поданні позовної заявита те, що позивачем подано декілька позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.
Натомість, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пунктів 5 та 9 частини 5 статті 160 КАС України у позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, із зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
Водночас, згідно із частиною 1 статті 45 Кодексі адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. 
Частиною 2 цієї статті встановлено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.
Вказана норма містить декілька варіантів неправомірної поведінки учасника судового процесу через зловживання процесуальними правами. При цьому, судом першої інстанції лише зорієнтовано увагу позивача на те, що подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, не допускається.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем у позовній заяві не зазначено, яке право позивача порушено у контексті реалізації повноважень суб`єктом владних повноважень з огляду на критерії частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, зокрема, позовні вимоги ОСОБА_1 полягають в неприйнятті  Степанківською сільською радою законного рішення при повторному розгляді заяви позивача про надання земельної ділянки з урахуванням висновків постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020.
Втім, як вбачається із резолютивної частини рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24.12.2019, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №580/2836/19, визнано протиправним та скасовано рішення Степанківської сільської ради №36-16/VІІ від 22.08.2019 «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок на умовах оренди» про відмову у наданні позивачу в оренду земельної ділянки площею 4,23 га з кадастровим номером 7124988000:01:002:0256 для ведення особистого селянського господарства в оренду терміном на 10 років та зобов`язано Степанківську сільську раду повторно розглянути клопотання  ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення на умовах оренди земельної ділянки площею 4,23 га з кадастровим номером 7124988000:01:002:0256 для ведення особистого селянського господарства в оренду терміном на 10 років в адміністративних межах Хацьківської сільської ради (Степанківської об`єднаної територіальної громади) Черкаського району Черкаської області та прийняти мотивоване рішення з урахуванням висновків цієї постанови.
Відтак, як вірно зазначено судом першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 24 листопада 2020 року, право здійснювати розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передавати їх у власність або користування фізичним та юридичним особам, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування і не може бути делеговане суду, а тому вимога позивача зобов`язати Степанківську сільську раду прийняти рішення про надання в оренду земельної ділянки площею 4,23 га з кадастровим номером 7124988000:01:002:0256 для ведення особистого селянського господарства в оренду терміном на 10 років в адміністративних межах Хацьківської сільської ради (Степанківської об`єднаної територіальної громади) Черкаського району Черкаської області, є безпідставною. 
Також апелянт зазначає, що Законом № 3674-УІ звільнення від сплати судового збору осіб, які мають статус учасника бойових дій, не обмежено переліком справ, пов`язаними з порушенням їхніх прав, будь-то сімейні, житлові, трудові, земельні чи інші спори.
Щодо наведеного колегія суддів зазначає наступне. 
Пунктом 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI звільнення від сплати судового збору осіб, які мають, зокрема статус ветеранів війни - учасників бойових дій, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до адміністративного суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 
У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Натомість, серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими ОСОБА_1 звернувся у цій справі.
Зазначене узгоджується із правовою позицією ухвали Великої Палати Верховного Суду  від 06.05.2020 № 9901/70/20 (11-128заі20).
Відтак, судом першої інстанції вірно зазначено, що позивачем не обґрунтовано наявності підстав звільнення від сплати судового збору з урахуванням частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та не надано доказів сплати судового збору.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                                Л.В. Губська

Судді:                                                                                                    О.В. Карпушова

                                                                                                              А.Г. Степанюк