КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУНС № 357/8909/20                                                                      Постанова винесена суддею Ларіною О.В.
Провадження № 33/824/476/2021                
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
            05 лютого 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Швачка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Швачка Олексія Вікторовича на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сорокотяги Білоцерківського району Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону від 17.06.2020), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.
 
Як встановив суддя місцевого суду, 28 серпня 2020 року о 03 год 00 хв водій ОСОБА_1 , рухаючись в м. Біла Церква Київської області по вул. Леваневського 47/1, керував транспортним засобом марки Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу чи у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Після чого, через 10 хвилин, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився в присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із застосуванням приладу Alcotest 7510 ARLM 0401 тест № 51 проба позитивна 1,67 ‰. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9(а) ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону від 17.06.2020).
 
В апеляційній скарзі захисник Швачко О.В., посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення процесуальних норм та неправильне застосування матеріального закону, просить постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає про недопустимість доказів у справі та порушення працівниками поліції процедури огляду водія на стан сп`яніння, що безпідставно залишилося поза увагою суду першої інстанції. 
Зокрема, звертає увагу на те, що: в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні підписи свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які брали участь в огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння; в акті огляду немає даних щодо особи, яка оглядалась, але є відомості щодо її незгоди з результатами огляду; час складання та час вчинення правопорушення не узгоджується з даними, зазначеними у протоколі, поясненнях свідків, відеозапису; в матеріалах справи відсутні докази законності використання портативних відео реєстраторів, а також немає сертифікату відповідності технічного приладу Alcotest 7510 ARLM-0401, який використовувався поліцейським для огляду; відеозапис постійно переривається та не фіксує всіх істотних обставин;поліцейський не забезпечив достовірності результатів огляду ОСОБА_1 шляхом  доставки останнього до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду на стан сп`яніння.
  
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Швачка О.В. на підтримку апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. 
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, з огляду на положення ст. ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності. 
 
Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , не дотримав, а за результатами її апеляційного розгляду слід визнати обґрунтованими доводи захисника про те, що висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1                                           ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
 
Відповідно до вимог п. 2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за  керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому 
ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).
За положеннями ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан, зокрема алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
 
З матеріалів справи слідує, що суддя місцевого суду висновок про винуватість  ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9(а) ПДР України обґрунтував даними протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду, а також відеозаписом, але дотримання працівниками поліції положень ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів щодо порядку проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння не перевірив та залишив без належної оцінки ту обставину, що в протоколі про адміністративне правопорушення                        (а.с. 1) та акті огляду (а.с. 5) ОСОБА_1 зазначив про незгоду з результатами огляду, який проводився поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. 
 
Як вже зазначалося, відповідно до положень ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, у разі незгоди водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Однак в матеріалах провадження відсутні відомості про те, що поліцейський забезпечив проведення огляду водія ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я, тому результати огляду, проведеного з використанням спеціального технічного засобу, з якими ОСОБА_1 не погодився, про що прямо вказав відразу ж після проведення огляду у відповідному акті, складеному поліцейським, в силу ч. 5 ст. 266 КУпАП є недійсними. 
 
Що стосується відеозапису, то оцінюючи цей доказ, можливо лише зробити висновок про те, що на первинному етапі огляду водія на стан сп`яніння відповідна процедура була дотримана, оскільки огляд ОСОБА_1 з використанням спеціального технічного засобу був проведений поліцейським у присутності двох свідків за згодою водія і результат огляду становив 1,67 ‰, але в подальшому поліцейським були проігноровані вимоги ст. 266 КУпАП та без проведення огляду в медичному закладі складено щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не дивлячись на те, що останній не погодився з результатами огляду, тобто оспорював факт порушення вимог п. 2.9(а) ПДР України.    
 
Письмові пояснення свідків, які долучені до протоколу, суддею місцевого суду фактично визнані недопустимими доказами, що під час апеляційного розгляду позбавляє суд можливості надати цим поясненням іншу оцінку. 
 
За вказаних обставин твердження ОСОБА_1 про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, не мав ознак будь-якого сп`яніння, а був втомлений, оскільки перебував за кермом транспортного засобу біля 12 годин, тому і не погодився з результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціального технічного засобу, нічим не спростовані. Отже відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджуються допустимими доказами. 
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
            Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді  встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні, а згідно зі                                         ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року, як така, що не ґрунтується на вимогах ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, - скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1                              ст. 247 КУпАП. 
 
Таким чином, апеляційна скарга захисника Швачка О.В. підлягає задоволенню. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суддя,
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу Швачка Олексія Вікторовича задовольнити.
Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону від 17.06.2020),  застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі                    п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                                  О.П. Павленко