ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" березня 2021 р.           Справа№ 925/1399/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коробенка Г.П.
суддів:            Козир Т.П. 
          Кравчука Г.А. 

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області
на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.12.2020 (повний текст рішення складено 07.12.2020)
у справі №925/1399/20 (суддя Дорошенко М.В.)
за позовом Черкаського обласного центру зайнятості
до Головного управління ДФС у Черкаській області
про стягнення 36730,14 грн,

ВСТАНОВИВ:

Черкаський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до Головного управління ДФС у Черкаській області про стягнення 36760,14 грн нарахованого і виплаченого матеріального забезпечення (допомоги по безробіттю) гр. ОСОБА_1 у зв`язку із поновленням його на роботі за рішенням суду, а також витрат по сплаті судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не відшкодував суму матеріального забезпечення (допомоги по безробіттю), виплаченого позивачем ОСОБА_1 у період з 13.11.2019 по 17.04.2020, у зв`язку з поновленням його на роботі за рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі №580/3800/19.
Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві на позов стверджував, що ним виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2019 по 31.03.2020 в сумі 57635,65 грн. При цьому ОСОБА_1 , порушуючи свої обов`язки, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", ввів в оману суд, приховавши факт отримання ним від позивача допомоги по безробіттю в сумі 36760,14 грн, внаслідок чого при присудженні плати за час вимушеного прогулу ця допомога не була врахована, що наразі може призвести до подвійного стягнення з бюджету суми 36760,14 грн. 
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 01.12.2020 у справі №925/1399/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Головного управління ДФС у Черкаській області на користь Черкаського обласного центру зайнятості 36760,14 грн виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю та 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.) судового збору.
Судове рішення мотивоване тим, що поновлення відповідачем за наказом від 17.04.2020 №10-о, виданим на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі №580/3800/19, ОСОБА_1 з 06.11.2019 на посаді начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДФС у Черкаській області є достатньою підставою для утримання з відповідача на користь позивача виплаченої останнім ОСОБА_1 за період з 13.11.2019 по 17.04.2020 допомоги по безробіттю в сумі 36760,14 грн.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, Головне управління ДФС у Черкаській області подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 01.12.2020 у справі №925/1399/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються заперечення на позов, аналогічні тим, які викладено у відзиві на позовну заяву.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.12.2020 у справі №925/1399/20. Постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги у даній справі в порядку письмового провадження.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду, є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.
Відповідно до частини десятої статті 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.
Наказом Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області №380-о від 15.11.2019 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника управління контролю за обігом та оподаткування підакцизних  товарів Головного управління ДФС у Черкаській області на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України та п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".
06 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю.
Черкаська районна філія Черкаського обласного центру зайнятості відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" надала з 06.11.2019 ОСОБА_1 статус безробітного та згідно з п.1 ст. 23 та п.п 1, 3, 4 ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" призначила ОСОБА_1 з 13.11.2019 допомогу по безробіттю.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у адміністративній справі №580/3800/19 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДФС у Черкаській області та присуджено до стягнення з Головного управління ДФС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2019 по 31.03.2020 в сумі 57635,65 грн. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, Черкаський окружний адміністративний суд виходив з того,   що відповідачем було порушено процедуру звільнення позивача, а тому наказ відповідача від 05.11.2019 №380-о є протиправним та підлягає скасуванню. При цьому, враховуючи встановлений судом факт незаконного звільнення позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині поновлення позивача на попередній посаді начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДФС у Черкаській області. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд керувався положеннями   ст. 235 КАС України   та виходив з того, що період вимушеного прогулу з 06.11.2019 (наступний день після звільнення) до 31.03.2020 (дата ухвалення рішення суду в цій справі) становить 101 робочий день, а середньоденна заробітна плата 570,65 грн. 
Головне управління ДФС у Черкаській області своїм наказом від 17.04.2020 №10-о, виданим на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі №580/3800/19, поновило ОСОБА_1 з 06.11.2019 на посаді начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДФС у Черкаській області.
Черкаська районна філія Черкаського обласного центру зайнятості на підставі наказу Головного управління ДФС у Черкаській області від 17.04.2020 №10-о та абз. 10 пп. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.01.2019 №792, прийняла рішення про припинення реєстрації безробітного ОСОБА_1 з 17.04.2020 у зв`язку з поновленням його на роботі.
За період з 13.11.2019 по 17.04.2020 позивачем виплачено ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в сумі 36760,14 грн, що підтверджується виданою ним бухгалтерською довідкою-розрахунком від 16.10.2019.
Листом від 29.04.2020 №33.01-19/309 Черкаська районна філія Черкаського обласного центру зайнятості просила відповідача перерахувати їй 36760,14 грн. виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю.
Відповідач листом від 15.05.2020 №3268/23-00-10-016 повідомив позивача, що відшкодування коштів виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 буде розглянуто після набрання рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі № 580/3800/19 законної сили.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.06.2020 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі №580/3800/19 залишено без змін. 
Постановою Верховного Суду від 19.08.2020 постанова Шостого апеляційного господарського суду від 04.06.2020 та рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі №580/3800/19 залишені без змін.
Черкаська районна філія Черкаського обласного центру зайнятості листом від 20.08.2020 №33.01-16/739 повторно просила відповідача перерахувати їй 36760,14 грн. виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю.
Відповідач листом від 21.09.2020 №6489/10/23-97-09-014 повідомив позивача, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2019 по 20.03.2020 ОСОБА_1 відповідачем виконано у повному обсязі.
Отже, спір у даній справі виник внаслідок несплати відповідачем вказаних коштів у добровільному порядку, що зумовило звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача виплаченої допомоги по безробіттю у зв`язку з поновленням працівника на роботі за рішенням суду.
Відповідно до   статті 43 Закону України "Про зайнятість населення"   статус безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою.
Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №198   (у редакції від 30.11.2016) (далі - Порядок).
За змістом пункту 6 Порядку рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше ніж протягом семи календарних днів з дня подання особою заяви про надання статусу безробітного.
При цьому згідно зі   статтею 44 Закону України "Про зайнятість населення"   зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до   Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"   та цього   Закону.
Пунктом 8 частини першої   статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"   встановлено, що страховим випадком є, зокрема, подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.
Відповідно до частини першої   статті 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"   видом забезпечення є, зокрема, допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.
Згідно з частиною третьою   статті 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"   допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.
Таким чином, наведеними положеннями чинного законодавства передбачено, що особи, які втратили роботу з незалежних від них обставин (безробітні) та зареєструвалися у встановленому порядку, набувають право на матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю.
Як встановлено вище, Черкаська районна філія Черкаського обласного центру зайнятості відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" надала з 06.11.2019 ОСОБА_1 статус безробітного та згідно з п.1 ст. 23 та п.п 1, 3, 4 ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" призначила ОСОБА_1 з 13.11.2019 допомогу по безробіттю; так, за період з 13.11.2019 по 17.04.2020 позивачем виплачено ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в сумі 36760,14 грн.
Відповідно до абзацу 7 частини першої   статті 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"   Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
За змістом абзацу 2 частини четвертої   статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"   із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
З викладеного вбачається, що нормами статей   34,   35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"   передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму виплачених страхових коштів, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення в разі такого поновлення.
Як встановлено вище, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі №580/3800/19 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДФС у Черкаській області.
Отже, за наявності такого юридичного факту, як поновлення працівника на роботі за рішенням суду, у роботодавця (в даному випадку - Головного управління ДФС у Черкаській області) виник обов`язок відшкодувати страховику у повному обсязі понесені ним витрати з виплати допомоги по безробіттю працівнику, якого було звільнено незаконно.
З огляду на викладене, враховуючи встановлення судом факту невиконання відповідачем своїх зобов`язань як роботодавця щодо відшкодування позивачу виплаченої застрахованій особі допомоги по безробіттю в добровільному порядку, беручи до уваги те, що на момент прийняття оскаржуваного рішення доказів погашення заборгованості відповідачем суду не надано, як і доказів, що спростовують встановлені вище обставини, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення 36760,14 грн нарахованого і виплаченого матеріального забезпечення (допомоги по безробіттю) гр. ОСОБА_1 у зв`язку із поновленням його на роботі за рішенням суду.
При цьому, господарський суд першої інстанції правомірно відхилив доводи відповідача, зазначені ним в обґрунтування заперечення проти позову, як такі, що не мають значення для вирішення цього спору, оскільки чинне законодавство не пов`язує право Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на стягнення з роботодавця сум страхових коштів та вартості соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, з виплатою роботодавцем поновленому на роботі працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу.  
Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.
Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.
Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на скаржника у відповідності до статті 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Черкаської області від 01.12.2020 у справі №925/1399/20 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Головне управління ДФС у Черкаській області.
Матеріали справи №925/1399/20 повернути Господарському суду Черкаської області.
      Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            Г.П. Коробенко 

Судді                                                                                Т.П. Козир

                                                                                Г.А. Кравчук