ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року	Львів	Справа № 303/1/21 пров. № А/857/2937/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді –                                     Макарика В.Я.

суддів –                                                          Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.

за участю секретаря судового засідання – Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області  від 05 січня 2021 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Кость В.В.) у справі № 303/1/21 за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про продовження строків затримання з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,-

                                                          В С Т А Н О В И В:          

04 січня 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся з адміністративним позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 в якому просив продовжити строки затримання відповідача з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію до 20.07.2021.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області  від 05 січня 2021 року позов задоволено частково. Продовжено строк затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, не більше як  на 18 (вісімнадцять) місяців, а саме до 05.07.2021 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої  статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України  не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що 20 січня 2020 року близько 16 години 50 хвилин в міжнародному пункті пропуску «Лужанка» відповідач був переданий на територію України працівниками прикордонної поліції Республіки Угорщина в порядку реадмісії, після чого - затриманий за незаконне перетинання державного кордону з України в Угорщину, яке відбулося 19 січня 2020 року близько 18 год 50 хв. у складі групи осіб, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 20 січня 2020 року.
На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2020 року відносно відповідача було прийнято рішення про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію  строком на 6 (шість) місяців, а саме до 20.07.2020.
28 січня 2020 року з метою забезпечення реадмісії особи за стандартною процедурою відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію Державній міграційній службі України надіслано матеріали стосовно відповідача.
27.02.2020 Управлінням ДМС України у Волинській області отримано та прийнято до розгляду заяву від громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Остаточне рішення за заявою відповідача про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не прийняте (повідомлення від 15 червня 2020 року №21/4636).
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 9 липня 2020 року, яке залишене в силі постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року, продовжено строк затримання відповідача з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію до 09.01.2021.
Крім того, відповідачу відмовлено в задоволенні позовних вимог до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання неправомірним та скасування рішення від 15.07.2020 №301-19 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 по справі №140/11905/20).
Судом першої інстанції встановлено з сайту судової влади, що справа №140/11905/20 направлена до суду апеляційної інстанції 31.12.2020.
Станом на 29.12.2020 на адресу ДМС відповідь від Головного управління у справах міграції Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації про реадмісію громадянина   ОСОБА_1 не надходила (повідомлення від 30.12.2020 №8.3-9989/2-20).
Частиною одинадцятою статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Згідно із частиною дванадцятою статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Відповідно до частини четвертої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»  іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.
В свою чергу, умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є, зокрема, неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
22 жовтня 2013 року між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації була підписана угода про реадмісію; вказана угода ратифікована Законом № 324-VII від 05.06.2013; дата набрання чинності угодою для України: 08.08.2013 (надалі - Угода про реадмісію).
З матеріалів справи видно, що позивач вчиняв дії щодо забезпечення реадмісії відповідача, проте така не проведена, оскільки від Російської Федерації не надійшла відповідь на запит про реадмісію.
Також станом на 05.01.2021 не прийнято остаточного рішення щодо заяви відповідача про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (рішення про відмову оскаржене відповідачем).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що з сайту судової влади встановлено, що рішення суду першої інстанції у справі №140/11905/20 набрало законної сили, оскільки ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою громадянина Російської Федерації  ОСОБА_1 .
Проте, апеляційний суд звертає увагу, що станом на день звернення до суду з позовом про продовження строку затримання відповідача не надійшло належної інформації, яка б надала змогу належним чином ідентифікувати відповідача та повернути його в країну походження, що є умовою за якої неможливо забезпечити примусове видворення особи.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявні визначені ст. 289 КАС України підстави для продовження строку затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, а тому строк затримання  відповідача слід продовжити, з метою якнайшвидшого вирішення документування громадянина Російської Федерації  ОСОБА_1 та повернення його в країну походження.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-
          
                                                     П О С Т А Н О В И В:             

Апеляційну скаргу громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області  від 05 січня 2021 року у справі № 303/1/21 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	В. Я. Макарик 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 04 березня 2021 року.