ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року місто Херсон 
єдиний унікальний номер справи: 654/329/17-ц 
номер провадження: 22-ц/819/160/21
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.
суддів: Бездрабко В.О.
                Приходько Л.А.
секретар Дундич А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі  суду цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 19 грудня 2019 року, постановлену в складі судді Сіянка В.М. в цивільній справі №654/329/17-ц за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Голопристанський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про заміну сторони виконавчого провадження
                                 ВСТАНОВИВ:
16.09.2019 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Заява мотивована тим, що 08.11.2018 року Голопристанський районний суд Херсонської області по справі № 654/329/17-ц ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на її користь 182560 гривень боргу та 1810,90 гривень судових витрат. На підставі наведеного судового рішення Голопристанським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Голопристанському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області.
02.09.2019 року вона уклала з ОСОБА_3 договір про відступлення прав вимоги боргу, який виник на підставі попереднього договору від 29.11.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з іншої сторони, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу  Козорізом Р.В., зареєстрованого в реєстрі за №1771, а також згідно рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 08.11.2018 року по справі №654/329/17ц з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
Посилаючись на те, що ОСОБА_3 на підставі договору від 02.09.2019 року про відступлення права вимоги набув статус нового кредитора з урахуванням уточнених вимог просила замінити стягувача, ОСОБА_2 у виконавчих провадженнях №58229906, №58230290, №58230041, №58230155 на ОСОБА_3 .
Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 19 грудня 2019 року заяву задоволено. Замінено у виконавчих провадженнях № 58229906, №58230290, №58230041, №58230155 стягувача ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_3 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчих провадженнях, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що вирішуючи питання заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що підписаний 02.09.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір про відступлення права вимоги через свою нікчемність не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язанні з його недійсністю. Зазначає, що відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору.
Стверджує, що з урахуванням викладеного у даному випадку фактично заміна кредитора не відбулася.
Окрім того, зазначає, що укладаючи правочин, ОСОБА_2 , як первісний кредитор та ОСОБА_3 , як новий кредитор, не замінюючи кредитора у основному зобов`язанні за попереднім договором (в силу нікчемності такої заміни), замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, проте, на думку апелянта, уступка права стягувача за рішенням суду, шляхом укладення цивільно-правової угоди, чинним законодавством не передбачено.
09.02.2021 року заінтересована особа, ОСОБА_3 , подав заяву (фактично відзив на апеляційну скаргу), в якій просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.12.2019 року залишити без змін, посилаючись на те, що 19.11.2020 року між ним та ОСОБА_2 було укладено у письмовій нотаріальній формі договір про відступлення прав вимоги боргу, який виник на підставі попереднього договору від 29.11.2016 року, про що достеменно відомо боржникам, оскільки вони отримали копію нотаріально засвідченого договору, а право на апеляційне оскарження рішення суду, реалізоване ОСОБА_4 з метою затягування виконання судового рішення.
Адвокат Калугін Д.О., діючи від імені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав з підстав в ній викладених, просив апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.
ОСОБА_3 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на законність прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Інші учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона просила провести розгляд справи за її відсутності, також просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
 З урахуванням викладеного, колегія суддів, дійшла висновку про наявність підстав для розгляду справи з урахуванням положень ч.2 ст. 372 ЦПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Згідно із приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.   Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак, зазначеним вимогам закону, ухвала суду першої інстанції не відповідає.
Так, судом встановлено, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 08 листопада 2018 року стягнуто солідарно з  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 суму боргу за попереднім договором  в сумі 182560 грн., та стягнуто в рівних частках з відповідачів на користь позивача судові витрати в сумі 1810 грн. 90 коп., а з кожної по 905 гривень 45 коп. 
На підставі зазначеного рішення Голопристанським районним судом Херсонської області були видані виконавчі листи №58229906, №58230290, 58230041, 58230155, які перебувають у провадженні Голопристанського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Херсонській області.
В матеріалах справи наявний письмовий договір від 02.09.2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги до боржників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яке виникло на підставі попереднього договору від 29.11.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з іншої сторони, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Козорізом Р.В., зареєстрованого в реєстрі за №1771, а також згідно рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 08.11.2018 року по справі №654/329/17-ц про стягнення боргу, а новий кредитор приймає право вимоги що належне первісному кредитору.
Звертаючись до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні ОСОБА_2 зазначала, що ОСОБА_3 є новим кредитором на підставі договору про відступлення прав вимоги боргу.
Задовольняючи заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції, виходив із наявності письмового договору від 02.09.2019 року про відступлення права вимоги, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 3).
Проте вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження)правонаступником суд першої інстанції належним чином не з`ясував достатність та достовірність поданих заявником на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема, договору про відступлення права вимоги на предмет його нікчемності, та як наслідок дійшов помилкового висновку про наявність підстав для його прийнятності.
У відповідності до приписів ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно із положеннями ч.1,3 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, та з огляду на положення ч.2 ст. 215 ЦК України у такому разі визнання правочину недійсним судом не вимагається.
Сторонами не оспорюється та обставина, що попередній договір від 29.11.2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ,   ОСОБА_5 був нотаріально посвідчений.
Більше того, у п.п.1.1 договору про відступлення права вимоги від 02.09.2019 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прямо вказано, що вищевказаний попередній договір від 29.11.2016 року було посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Козорізом Р.В., зареєстровано в реєстрі за №1771.
Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції вирішуючи питання про задоволення заяви про заміну сторони правонаступником у виконавчому провадженні на стадії виконання судового рішення або відмови у такому задоволенні, має керуватися нормами матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку лише (виключно) оспорюваним правочинам, оскільки у такому разі матиме місце порушення презумпції їх правомірності, визначеної ст. 204 ЦК України.
Натомість, є процесуальним обов`язком суду надати правову оцінку правочину, який за своєю юридичною природою може бути недійсним в силу своєї нікчемності з огляду на положення закону, які встановлюють вимоги, зокрема щодо форми його укладання.
Відтак, прийняття до уваги такого правочину можливе лише за умови відсутності обставин, що свідчать про його нікчемність.
Розглядаючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні суд першої інстанції викладеного не врахував, не зважив на те, що долучений до заяви про заміну сторони у виконавчому проваджені договір про відступлення права вимоги не може враховуватись при вирішенні питання правонаступництва через його нікчемність.
З огляду на наведене колегія суддів вважає слушним посилання апелянта на відсутність правових підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні на підставі поданих заявником матеріалів, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження.
Посилання ОСОБА_3 на те, що 19.11.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було нотаріально посвідчено договір про відступлення права вимоги, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки суд переглядає судове рішення на момент його ухвалення.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відмова у задоволенні заяви про заміну сторони у справі не перешкоджає повторному зверненню із такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови у її задоволенні.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України, є:  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Повний текст постанови складений 09.03.2021 року.
Керуючись  ст.ст.  367, 374,376, 381-384 ЦПК України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.12.2019 року скасувати, постановити нову.
У задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В.Базіль

Судді: В.О.Бездрабко

Л.А.Приходько