Справа № 308/5806/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

12.01.2021                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., вирішуючи питання про виправлення описки, допущеної в постанові Закарпатського апеляційного суду від 13.11.2020, провадження № 33/4806/822/20 (справа № 308/5806/20),
                                                               ВСТАНОВИВ :
13.11.2020 Закарпатським апеляційним судом прийнято рішення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а саме поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП залишено без зміни.

Однак, при внесенні до автоматизованої системи документообігу суду виготовленого повного тексту постанови допущено технічну помилку, а саме внесено в описову та мотивувальну частину текст з іншого документу формату «Microsoft Word» (описова та мотивувальна частина раніше прийнятого судового рішення - постанови щодо гр. ОСОБА_2 ), а також помилково не зазначено в резолютивній частині про поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження. 

Питання про виправлення описки (технічні помилки), допущені в описовій, мотивувальній та резолютивній частинах постанови Закарпатського апеляційного суду від 13.11.2020 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 (провадження № 33/4806/822/20, справа № 308/5806/18)  розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якої не перешкоджає його розгляду й яка просила розглянути питання за її відсутності.

                 Кодексом України про адміністративні правопорушення не регулюється питання про виправлення описок у рішеннях, постановлених у справах про адміністративні правопорушення, однак, нормами процесуального законодавства при розгляді справ інших категорій, така можливість передбачена. 

   Зокрема, частиною 1 статті 379 КПК України передбачено, що суд за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи може виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Беручи до уваги наведене вище, а також те, що Закарпатським апеляційним судом при внесенні до автоматизованої системи документообігу суду виготовленого повного тексту постанови допущено технічну помилку, а саме внесено в описову та мотивувальну частину текст з іншого документу формату «Microsoft Word» (описова та мотивувальна частина раніше прийнятого судового рішення - постанови щодо гр. ОСОБА_2 ), а також помилково не зазначено в резолютивній частині про поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку про необхідність виправлення допущеної помилки (описки) шляхом внесення до описової та мотивувальної частини постанови від 13.11.2020 правильного тексту (опису обставин події, доводів апеляційної скарги та мотивів прийнятого рішення), який відповідає постановленому Закарпатським апеляційним судом 13.11.2020 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 рішенню, а також зазначення у резолютивній частині цієї постанови рішення про поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд
                                                      П О С Т А Н О В И В :
Виправити описки (технічні помилки), допущені в описовій, мотивувальній та резолютивній частинах постанови Закарпатського апеляційного суду від 13.11.2020 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 (провадження № 33/4806/822/20, справа № 308/5806/18).      
  В описовій, мотивувальній та резолютивній частинах постанови Закарпатського апеляційного суду від 13.11.2020 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 вважати вірним такий текст:
«Згідно постанови, 18 червня 2020 року приблизно о 09-й годині 25 хвилин, у пункті пропуску «Чоп (Тиса)», прикордонним нарядом «Перевірка документів» виявлена гр. України ОСОБА_1 , яка на паспортний контроль надала паспорт громадянки України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , термін дії якого закінчився 27.12.2018, тобто намагалась перетнути кордон без відповідних дійсних документів, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу без її участі, незважаючи на її клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням причин її неявки, підтверджених відповідними доказами, чим порушив її право на захист. Разом із тим, вважає, що твердження суду про те, що при накладенні адміністративного стягнення взято до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують її відповідальність, - не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про її майновий стан та про її особу, а також будь-які обставини, які б обтяжували її відповідальність. Зазначає, що на даний час не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася. Вказує і на те, що навчалася у Великобританії за програмою обміну студентами й не мала можливості своєчасно повернутися в Україну для переоформлення документів, виїхала з Великобританії у період карантину коли тимчасові документи для в`їзду в Україну оформити було практично неможливо й вирішувалося питання про закриття українського кордону. При цьому, зазначає, що вказала в протоколі про те, що через пандемію Covid-19 не змогла отримати будь-які проїзні тимчасові документи для в`їзду в Україну, так як у Великобританії відповідні установи були зачинені на карантин, однак суд першої інстанції цим поясненням не дав належної оцінки. Разом із тим, посилається на те, що оскільки в неї були відсутні кошти для подальшого проживання у Великобританії, то вона була змушена повертатись до України за наявними у неї документами, у чому щиро розкаюється. Крім того, стверджує, що строк на апеляційне оскарження пропустила з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови не отримувала, а дізналася про неї 26.08.2020 з Єдиного державного реєстру судових рішень. Просить поновити їй строк на апеляційне оскарження судового рішення, постанову скасувати, а провадження в справі закрити на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження має бути задоволено, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , неявка якої, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв про відкладення апеляційного розгляду та відомостей про поважність причин її неявки не подавала, а подала заяви про розгляд клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги без її участі.
З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, а в матеріалах справи відсутні відомості про те, що вона була належним чином повідомлена про час та місце її розгляду - 31.07.2020, оскільки, як убачається з матеріалів справи, повідомлення про час та місце розгляду справи (31.07.2020) ОСОБА_1 не надсилались. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП трьохденний строк вручена чи направлена копію оскаржуваної постанови. Із наявного в матеріалах справи супровідного листа (а. с. 14) убачається, що копія оскаржуваної постанови направлена ОСОБА_1 тільки 21.08.2020, однак, у матеріалах справи відсутні відомості про її отримання ОСОБА_1 .. У зв`язку з цим, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу.
Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу - поважними, а тому, строк на апеляційне оскарження поновлюється.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові. 
Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 18 червня 2020 року приблизно о 09-й годині 25 хвилин, у пункті пропуску «Чоп (Тиса)» виявлено гр. України ОСОБА_1 , яка на паспортний контроль надала паспорт громадянки України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 27.12.2018, термін дії якого закінчився 27.12.2018, чим порушила вимоги ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991, що тягне адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами підтвердила, що прав та обов`язки їй роз`яснено, зі змістом протоколу ознайомлена, його примірник отримала, доповнень та зауважень не має, а також пояснила, що не помітила, що закінчився термін дії її закордонного паспорту, а у зв`язку з корона вірусом не мала змоги отримати будь-які інші тимчасові документи для в`їзду в Україну (а. с. 1).
Викладені в протоколі обставини підтверджуються і рапортами працівників прикордонної служи «Тиса» (а. с. 2-3), протоколом вилучення паспортного документа (а. с. 4), копією паспорту громадянки України ОСОБА_1 для виїзду за кордон, термін дії якого закінчився 27.12.2018 (а. с. 6). 
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 204 - 1 КУпАП адміністративного правопорушення - спроба перетинання державного кордону України в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів.
При цьому, береться до уваги і те, що ОСОБА_1 не оспорюється факт спроби перетину державного кордону в пункті пропуску через державний кордон України на підставі паспорту громадянки України для виїзду за кордон, термін дії якого закінчився.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспекторка відділу прикордонної служби «Тиса» Козаченко А. була упереджена при проведенні перевірки та складанні  щодо ОСОБА_1   протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, що в неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що вона зацікавлена у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що інспекторка Козаченко А. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла в межах наданих їй повноважень. 
Разом із тим, апеляційним судом не встановлено й застосування щодо ОСОБА_1 будь-яких незаконних методів, які призвели до визнання нею своєї вини та підписання протоколу про адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що у порушення вимог ст. 268 КУпАП суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , незважаючи на її клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням причин її неявки, підтверджених відповідними доказами, чим порушив її право на захист, - апеляційний суд, із огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і не дають підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги і те, що факт розгляду місцевим судом справи без участі ОСОБА_1 взято до уваги як одну з підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, а також те, що відповідно до чинного КУпАП розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення. 
При оцінці доводів про порушення прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП, у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у відсутності ОСОБА_1 і позбавлення її можливості надавати пояснення та докази у провадженні, апеляційний суд також зазначає, що ці доводи у даному випадку не є підставою для скасування постанови судді, оскільки за наявної сукупності наведених доказів, відсутність   ОСОБА_1 у судовому засіданні ніяк не вплинула на доведеність її вини у вчиненому правопорушенні та на правильність накладення на неї адміністративного стягнення.
Як такі, що не спростовують факту спроби перетину державного кордону в пункті пропуску через державний кордон України на підставі паспорту громадянки України для виїзду за кордон, термін дії якого закінчився, та, відповідно, не впливають на висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що: ОСОБА_1 навчалася у Великобританії за програмою обміну студентами й не мала можливості своєчасно повернутися до України для переоформлення документів, виїхала з Великобританії у період карантину коли тимчасові документи для в`їзду в Україну оформити було практично неможливо й вирішувалося питання про закриття українського кордону; вказала в протоколі про те, що через пандемію Covid-19 не змогла отримати будь-які проїзні тимчасові документи для в`їзду в Україну, так як у Великобританії відповідні установи були зачинені на карантин, однак суд першої інстанції цим поясненням не дав належної оцінки; оскільки в неї були відсутні кошти для подальшого проживання у Великобританії, тому вона була змушена повертатись в України по наявним у неї документах. Відхиляючи вказані доводи апеляційний суд бере до уваги те, що у їх підтвердження ОСОБА_1 не надала будь-які достовірні докази.
З огляду на наведене вище, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винною у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 204 - 1 КУпАП адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, - апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки апеляційним судом не встановлено даних, які б давали можливість визнати вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення малозначним, і на такі в апеляційній скарзі не вказується. 
Тому, апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення, яке накладено на ОСОБА_1 у межах санкції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, і є мінімальним відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушниці, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів України та запобігання новим правопорушенням.
Посилання апелянтки на те, що на даний час вона не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, щиро розкаюється у вчиненому, - апеляційний суд з огляду на наведене вище, визнає такими, що не впливають на вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення і не дають підстав для визнання вчиненого нею правопорушення малозначним та звільнення її від адміністративної відповідальності з оголошенням їй усного зауваження. 
Окрім цього, апеляційний суд вважає, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за спробу перетинання державного кордону України в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушниці.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 
Тому, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована залишається без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга - без задоволення. 
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що жодних доказів, які б спростовували чи впливали на  висновки суду першої інстанції, апелянткою -  ОСОБА_1  не надано, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено ; що ОСОБА_1 , не з`явившись 13.11.2020 на розгляд справи, позбавила себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 

                                                                П О С Т А Н О В И В :
        
Клопотання, яке подала ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити й поновити їй строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 , залишити без задоволення.       
       Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, - залишити без зміни.
       Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає».

       Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан