Справа № 137/1265/20 
Провадження № 33/801/194/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач: Ковальчук О. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року                                                                               м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Літинського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 грн.
Не погодившись з цією постановою, 17 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив поновити строк на її апеляційне оскарження, постанову суду скасувати.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначив, що 08 лютого 2021 року на його поштову адресу надійшов лист від Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, яким повідомлено про запрошення до підрозділу поліції для здачі посвідчення водія, оскільки постановою Літинського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2020 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП. 15 лютого 2021 року він звернувся до суду першої інстанції з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та ознайомився з оскаржуваною постановою.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Адамчук П. Б., підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, просили його задовольнити з підстав, зазначених у апеляційній скарзі.
Оцінивши доводи заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Літинського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2020 року задоволенню не підлягає з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про складення відносно протоколу про адміністративне правопорушення 24 вересня 2020 року (а. с. 6-9, 12).
24 вересня 2020 року постановою Літинського районного суду Вінницької області адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, повернуто до Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області для доформлення (а. с. 15).
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з трек номером 2230000899740 та конверту (а. с. 17, 18) Літинським районним судом Вінницької області направлялась на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , повістка про виклик до суду, проте не була отримана останнім «за закінченням терміну зберігання».
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з трек номером 2230000915796 та конверту (а. с. 21, 22) Літинським районним судом Вінницької області направлялось на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , копія оскаржуваної постанови, проте не була отримана останнім «адресат відсутній за вказаною адресою».
01 лютого 2021 року Вінницьким районним управлінням поліції ГУНП у Вінницькій області направлено на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , повідомлення про запрошення до підрозділу поліції (а. с. 28). 
15 лютого 2021 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами цієї справи, про шо зроблена відмітка на заяві про знайомлення з матеріалами справи (а. с. 26). 
Відповідно до інформації з офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Літинського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2020 року оприлюднена на сайті 17 грудня 2020 року (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/93549721). 
При розгляді клопотання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд перевіряє тільки поважність причин пропуску строку і не може давати оцінку процесуальним діям та документам по справі або прийнятому судом рішенню.
Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення регулюється ст. 294 КУпАП.
За змістом цієї норми постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Отже, початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду пов`язаний з моментом прийняття такої постанови, а не отримання її копії.
Європейський суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.
Крім того, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).
В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989).
З урахуванням наведеного, оскільки скаржнику було відомо про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та він був зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у розгляді справи, повістка про виклик до суду та копія оскаржуваної постанови направлялись судом першої інстанції на адресу, яку ОСОБА_1 повідомив, як місце свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , водночас про прийняте місцевим судом рішення він не був позбавлений можливості дізнатися як безпосередньо у суді, так і з офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень, апеляційний суд дійшов висновку, що у поданому клопотанні заявником не наведено жодної об`єктивної обставини, яка б перешкоджала ОСОБА_1 реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови суду в передбачений для цього строк, а вказані в обґрунтування клопотання доводи, не належать до поважних причин пропуску процесуального строку.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження судового рішення, та не навів поважних причин пропуску цього строку, апеляційний суд вважає, що такий строк не може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ст. 294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Літинського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук