УХВАЛА        
19 лютого 2021року
м. Київ
 
справа № 569/20923/18
провадження № 61-2140ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                 Коротенка Є. В.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 12 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до                        приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі - ПрАТ «СК «Країна») про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
 
ВСТАНОВИВ :
 
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до ПрАТ «СК «Країна», в якому просив стягнути з останнього               36 470, 61 грн у рахунок недоплаченого відшкодування майнової шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).
 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
Стягнено з ПрАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 36 470, 61 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано положеннями статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає обов`язок страховика у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодувати у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, та обґрунтоване наявністю належних достовірних доказів на підтвердження позовних вимог. 
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 12 січня 2021 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Країна» задоволено частково.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2020 року змінено, зменшено розмір майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, стягненої з ПрАТ «СК «Країна» на користь                         ОСОБА_1 з 36 470, 61 грн до 5 908, 35 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Апеляційний суд дійшов висновку, що стягненню на користь позивача підлягає сума 5 908, 35 грн, яка обрахована шляхом заявленої суми -                 35 450, 13 грн, на суму франшизи - 1 тис. грн та суму зменшення виплаченого позивачу страхового відшкодування за страховим актом від 25 травня 2018 року в розмірі 28 541, 78 грн.
 
У лютому 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Рівненського апеляційного суду від     12 січня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2020 року.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від                                30 листопада 2018 року справа за позовом ОСОБА_1 до                        ПрАТ «СК «Країна» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
 
Предметом позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Країна» є відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, ціна позову в загальному розмірі становить 36 470, 61 грн, яка станом на 01 січня        2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн ? 100 = 227 000 грн), а тому справа                     № 569/20923/18 є малозначною згідно з наведеними нормами                  ЦПК України.
 
Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
 
При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Рівненського апеляційного суду від 12 січня 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені в малозначній справі.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 12 січня 2021 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 12 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Судді:	В. С. Жданова  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко