ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 р.	Справа № 520/6240/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 11.09.20 року по справі № 520/6240/2020
          за позовом        Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс Захід"  
          до        Київської митниці Держмитслужби                
          про визнання протиправною та скасування картки відмови, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Антекс Захід", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Антекс Захід", з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби, в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 100330/2020/00003 від 14.01.2020 року;
- зобов`язати Київську митницю Держмитслужби відновити для товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс Захід" застосування тарифних преференцій до товарів, які було оформлено згідно електронної митної декларації № 100330/2020/470284 від 14.01.2020 року.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 14 січня 2020 року ТОВ "Антекс Захід» у Київській митниці Держмитслужби здійснювалось митне оформлення товарів (кави), придбаного позивачем за зовнішньоекономічним контрактом на поставку товару №1/2016 від 15.02.2016 року згідно інвойсу № 285 від 08.01.2020 року. На придбану партію товару позивачем подано до митного органу електронну митну декларацію №UA100330/2020/470264 від 14.01.2020 року разом із пакетом документів, зокрема, сертифікат про доходження товару форми EUR.1 №А 740738 від 06.01.2020 року. Проте, за результатами опрацювання поданих документів повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, шляхом надання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA100330/2020/00003 від 14.01.2020 року.  В картці відмови відповідач вказав про неможливість ідентифікувати партію товару під Сертифікатом форми EUR.1 № А 740738 от 06.01.2020 року, декларація не може бути оформлена з використанням 410-й преференції".
Позивач вважає, що в картці відмови відповідач був зобов`язаний навести повне найменування нормативно - правового акту, на який він посилається - Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони та Протоколу 1 до Угоди про асоціацію. Також, відповідач у картці відмови запропонував подати нову декларацію без використання 410-й преференції або надати документи, які дозволять однозначно ідентифікувати партію товару для її використання, відповідно до Протоколу 1 до Угоди про асоціацію. Проте, оскаржувана картка такої інформації не містить.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс Захід" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування картки відмови, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 100330/2020/00003 від 14.01.2020 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що інформація зазначена у поданому сертифікаті про походження (перевезення) товару форми ЕUR 1 №А 740738 від 06.01.2020, а саме артикул та вага відрізнялись від інформації, зазначеної в інших товаросупровідних документах та декларації.
Згідно наданих товаросупровідних документів, не можливо було ідентифікувати партію товару за сертифікатом EUR1 А 740738 від 06.01.2020. В сертифікаті не було посилання на фінансові документи, що можуть однозначно ідентифікувати партію товару.
Відповідач зауважує, що були виявлені численні недоліки, які не дозволяли здійснити митне оформлення товару із застосуванням преференції по сплаті мита.
Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою Формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до Митного кодексу України (підпункти 5 а, е, 6 б частини 8 статті 257 Митного кодексу України), декларант зобов`язаний вносити до митної декларації відомості про товари, його найменування, кількість товару, застосування пільг зі сплати платежів, тощо.
Згідно ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних, засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України.
Таким чином, на думку відповідача, декларантом при наявності розбіжностей у вазі, артикулі, тощо, безпідставно заявлено застосування пільг зі сплати платежів, тим самим декларантом ним не виконані умови визначені частиною статтею 257, частиною 1 статті 266 Митного кодексу України.
Крім того, відповідач зазначає, що недоліки у поданих разом із митною декларацією №100330/2020/470264 документах не дозволяли здійснювати митне оформлення саме із застосуванням преференційного режиму (звільнення від слати мита).
Відповідач вважає, що твердження позивача про подання ним листа №1-1/20 від відправника щодо роз`яснень про розбіжності між інформацією про товари, яка містилась в сертифікаті та інформацією про товари в інших документах, по-перше не спростовує а підтверджує інформацію про наявність розбіжностей у документах, поданих для надання преференційного режиму, по-друге, не підтверджено, що вказаний лист направлено саме відправником, а не сформовано позивачем (так як лист адресовано не митним органам України, а позивачу), по-третє, якщо лист дійсно і направлявся відправником товарів, то цей відправник є контрагентом позивача, який зацікавлений в подальшій співпраці з позивачем, та відповідно може бути готовий надати позивачу інформацію будь якого ступеню правдивості на прохання покупця.
Позивач не скоритсався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.  
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що між ТОВ "Антекс Захід" (Покупець) та VIA Gmbh, Friz-Str.39, 1. OG Мюнхен, Німеччина (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт на поставку товару №1/2016 від 15.02.2016 року, за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує товари в номенклатурі, кількості, за ціною та на умовах, вказаних в специфікаціях до контракту, які є його невід`ємною частиною (Т.1 а.с. 23 - 27).
14.01.2020 року товариством з обмеженою відповідальністю "Антекс Захід» до Київської митниці Держмитслужби подано електронну митну декларацію №UA100330/2020/470264 від 14.01.2020 року з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару - кави в асортименті (кава в зернах, мелена, розчинна). Виробництво - компанія "J.J. Darboven GmbH & Co. KG", Федеративна Республіка Німеччина, місто Гамбург (компанія заснована 21 березня 1866 року) (Т.2 а.с. 28 - 29).
У графі 36 вказаної електронної митної декларації декларантом вказана преференція за кодом 410, яка дозволяє сплату ввізного мита на каву в асортименті за ставкою 0,8 % із застосуванням Сертифіката форми EUR. 1.
Разом з митною декларацією позивачем надано необхідні документи, які посвідчують походження товару, зокрема: інвойс № 285 від 08.01.2020 року, рахунок-фактура № 285 від 08.01.2020 року, специфікація № 285 від 08.01.2020 року, пакувальний лист № 285 від 08.01.2020 року, міжнародна автотранспортна накладна (CMR) б/н від 08.01.2020 року, зовнішньоекономічний контракт на поставку товару № 1/2016 від 15.02.2016 року, роздруківку електронної митної декларації країни відправлення MRN № 20DE485120337203E4 від 06.01.2020 року, договір № LP-12/06 про надання послуг з митного оформлення вантажів від 12.06.2014 року, а також Сертифікат про доходження товару форми EUR. 1. №А 740738 від 06.01.2020 року (Т.1 а.с. 18 - 35, Т.2 а.с. 62 - 78).
Однак, Київською митницею Держмитслужби виписано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14.01.2020 року № UА 100330/2020/00003 із вказівкою на неможливість застосування преференційного режиму (Т.1 а.с. 11 - 12).
В картці відмови відповідач вказав наступні причини для відмови у митному оформленні: "відповідно примітки 3 додатку 3 розділу 8 майно має бути описане згідно з торговельною практикою і достатньо детально для того, щоб його можна було ідентифікувати ст. 30 (І) і ст. 25 Протоколу 1 щодо визначення концепції "товарів. Вихідні з певної країни” і методів адміністративного співробітництва, неможливо ідентифікувати партію товару під Сертифікатом EUR1 № А 740738 от 06.01.2020 року, декларація не може бути оформлена з використанням 410-й преференції". 
Також роз`яснено позивачу про можливість подання ним нової декларації без використання 410-й преференції або надати документи, які дозволять однозначно ідентифікувати партію товару для її використання у відповідності до Протоколу по визначенню концепції "товарів, вивезені з певної країни" та методів адміністративного співробітництва.
Отримавши відмову у застосуванні преференційних ставок на ввезений товар, позивач надав через ситного брокера нову електронну митну декларацію № UA 100330/2020/470284 від 14.01.2020 року без застосування 410-й преференції (Т.1 а.с. 14).
Не погодившись з карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 100330/2020/00003 від 14.01.2020 року, виписаною Київською митницею Держмитслужби, а також із відмовою у поновленні застосування 410-й преференції до ввізного товару (кави), позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем під час складення картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 100330/2020/00003 від 14.01.2020 року не дотримано вимог статті 256 Митного кодексу України, оскільки у вказаному рішенні не обґрунтовано причини відмови та не наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Митний Кодекс України (далі – МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 280 Митного кодексу України, ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.
До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Частиною 1 ст. 281 МК України передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі – Угода про асоціацію).
Згідно з умовами вказаної Угоди її Сторони поступово створюють зону вільної торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цього кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.
Відповідно до пункту 1 статті 16 протоколу 1 до Угоди про асоціацію товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифікату з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку ІІІ до цього Протоколу.
Згідно положень статті 15 розділу V Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а.
Статтею 43 МК, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.
Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.
Сертифікат про походження товару – це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.
Відповідно до ст. 43 МК України, засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями (ч. 5), а декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару (ч. 6).
Частиною 9 ст. 43 МК України передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фіто санітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках експертизи відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 44 МК України у разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару, зокрема, на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені   Митним тарифом України.
Згідно із частиною першою статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування – з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до статті 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
З матеріалів справи вбачається, що з метою отримання преференційного режиму, разом з ЕМД №UA100330/2020/470264 від 14.01.2020 року позивачем надано необхідні документи, які посвідчують походження товару та дозволяють однозначно ідентифікувати партію товару для використання, відповідно до Протоколу 1 до Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, зокрема: інвойс № 285 від 08.01.2020 року, рахунок-фактура № 285 від 08.01.2020 року, специфікація № 285 від 08.01.2020 року, пакувальний лист № 285 від 08.01.2020 року, міжнародна автотранспортна накладна (CMR) б/н від 08.01.2020 року, зовнішньоекономічний контракт на поставку товару № 1/2016 від 15.02.2016 року, роздруківку електронної митної декларації країни відправлення MRN № 20DE485120337203E4 від 06.01.2020 року, договір № LP-12/06 про надання послуг з митного оформлення вантажів від 12.06.2014 року, а також Сертифікат про доходження товару форми EUR. 1. №А 740738 від 06.01.2020 року країна видачі - Німеччина (Т.1 а.с. 18 - 35, Т.2 а.с. 62 - 78).
Слід звернути увагу на те, що у картці відмови відповідачем указано, що "майно має бути описане згідно з торговельною практикою і достатньо детально для того, щоб його можна було ідентифікувати ст. 30 (І) і ст. 25 Протоколу 1 щодо визначення концепції "товарів. Вихідні з певної країни” і методів адміністративного співробітництва. Неможливо ідентифікувати партію товару під Сертифікатом EUR.1 № А 740738 от 06.01.2020 року, декларація не може бути оформлена з використанням 410-й преференції". 
Крім того, в картці не конкретизовано митним органом, в чому саме полягає недостатня детальність опису товару для його ідентифікації та не вказано повну назву документу (Протоколу), виходячи з вимог якого неможливо ідентифікувати партію товару за Сертифікатом EUR.1.
Проте, у відзиві на позов та в апеляційній скарзі Київською митницею вказано, що Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR 1 не може бути прийнятий та використаний в частині застосування пільг по сплаті ввізного мита, оскільки: зазначені в ньому артикул та вага відрізнялись від інформації електронної митної декларації №UA100330/2020/470264 від 14.01.2020 року та інших товаросупровідних документах, в графі 11 Сертифікату міститься посилання на експортну митну декларацію №20DE485120337203E4, у якій не відображено артикулів товарів, заявлених у поданій позивачем ЕМД № UA 100330/2020/470264, вага товарів в декларації №20DE485120337203E4 відрізнялась від ваги, зазначеної в Сертифікаті EUR. 1. Отже, неможливо ідентифікувати партію товару за Сертифікатом EUR. 1.
Згідно статті 25 розділу V Протоколу 1 щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва до Угоди про асоціацію, підтвердження походження повинні подаватися до митних органів країни імпорту згідно з чинним порядком цієї країни. Ці органи можуть вимагати перекладу підтвердження походження, а також подання разом із митною декларацією на ввезення заяви імпортера про те, що ввезені товари відповідають умовам, необхідним для застосування цієї Угоди.
В п.3 Додатку ІІІ "Зразок та застосування сертифіката з перевезення товару EUR.1" Протоколу І Угоди про асоціацію зазначено, що майно має бути описане згідно з торговельною практикою і достатньо детально для того, щоб його можна було ідентифікувати. 
У вказаному Додатку міститься зразок Сертифікату з перевезення товару EUR.1 (Сертифікат з перевезення товару - doc), за яким графа 10 "Інвойси" є необов`язковою до заповнення.
Отже, твердження митного органу, що відсутність в Сертифікаті даних Інвойсу не давало можливості упевнитись у відношенні Сертифіката до придбаної позивачем партії товарів, є безпідставними.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про неможливість ідентифікацій партії товару за Сертифікатом форми EUR.1 № А 740738 від 06.01.2020 року через відсутність відображення артикулів товарів у експортній митній декларації країни відправлення №20DE485120337203E4 від 06.01.2020 року (Т.1 а.с. 28), посилання на яку міститься в графі 11 вказаного Сертифікату (Т.2 а.с. 65), оскільки зазначення артикулів товару в митній декларації країни відправлення не є обов`язковим. В митній декларації містять окремі графи з доповненнями, які мають більш детальний опис товару, які дозволяють ідентифікувати поставлений товар.
В статті 30 розділу V Протоколу 1 щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва до Угоди про асоціацію, на яку йде посилання в картці відмови, зазначено, що виявлення незначних розбіжностей між відомостями, наведеними в підтвердженні походження й документах, поданих до митної служби для виконання формальностей, пов`язаних з імпортуванням товарів, не спричиняє ipso facto нікчемності такого підтвердження походження, якщо встановлено у належний спосіб, що цей документ відповідає представленим товарам. Очевидні формальні помилки у підтвердженні походження, такі як помилки друку, не є причиною для відхилення такого документа, якщо ці помилки не спричиняють сумнівів щодо правильності відомостей, наведених у документі.
Досліджуючи матеріали справи, колегія суддів зазначає, що у всіх вищевказаних документах, які надано до митного органу разом з ЕМД №UA100330/2020/470264 від 14.01.2020 року, зазначений виробник і відправник товару - компанія компанії "J.J. Darboven GmbH & Co" та зазначена країна походження товару - Федеративна Республіка Німеччина (м. Гамбург), яка входить до Європейського Союзу. 
Вказані документи містять відомості про поставлений товар, його найменування (кава в асортименті), кількість  поставленого товару.
Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутність артикулів товару в декларації країни відправлення товару (кави в асортименті) не може бути обґрунтованою причиною для відхилення Сертифікату та викликати у митного органу обґрунтовані сумніви щодо правильності відомостей, наведених у Сертифікаті, зважаючи також на те, що позивач підтвердив походження товару (його кількісних та якісних характеристик) наданими до митного органу документами.
Щодо доводів апеляційної скарги, стосовно того, що вага товарів, визначена в митній декларації країни відправлення №20DE485120337203E4 від 06.01.2020 року, відрізнялась від ваги, зазначеної в Сертифікаті форми EUR. 1 № А 740738 від 06.01.2020 року, суд зазначає наступне.
У Додатку III до Протоколу 1 Угоди подано зразок сертифікату з перевезення товару та порядок його застосування. Згідно з вимогами цього додатку в графі 9 зазначається "Повна маса (кг) або інші виміри (літри, м3 і т.ін.)".
Статтею 28 частини першої глави 1 розділу IV "Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею" Угоди про Асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, що набула чинності у повному обсязі з 1 вересня 2017 року визначено, що класифікація товарів у торгівлі між сторонами має бути такою, як викладено у відповідній товарній номенклатурі кожної Сторони, розробленої відповідно до Гармонізованої системи Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів 1983 року та подальших змін до неї (далі - Гармонізовану систему опису та кодування товарів).
Згідно з пунктом "а" статті 3 Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та вдування товарів від 14 червня 1983 року, що є частиною національного законодавства України, кожна Договірна Сторона Конвенції зобов`язується, за виключенням випадків застосування положень (а) даного параграфу, що її митно-статистичні номенклатури будуть знаходиться відповідно до Гармонізованої системи з моменту набуття чинності даної Конвенції по відношенню до цієї Сторони. Тим самим вона зобов`язується щодо своєї номенклатури митних тарифів і статистичної номенклатури: використовувати всі товарні позиції і субпозиції Гармонізованої системи, а також цифрові коди, що відносяться до них, без будь-яких доповнень або змін; застосовувати основні правила класифікації для тлумачення Гармонізованої системи, а також всі примітки до розділів, груп і субпозицій і не змінювати об`єм розділів, груп, товарних позицій і субпозицій Гармонізованої системи; дотримуватись порядку кодування, прийнятий в Гармонізованій системі.  
Відповідно до пункту 1 Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №428, цей Порядок визначає процедуру ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно зі статтею 67 Митного кодексу України, українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.
Статтею 1 Закону України "Про Митний тариф України" 19 вересня 2013 року № 584-VII (Закон частково втратив чинність на підставі Закону № 674-IX від 04.06.2020, діяв на час подання позивачем митної декларації) встановлено Митний тариф України {групи 01-72; групи 73-97}.
До групи 9 Розділу I "Живі тварини; продукти тваринного походження" входять кава, чай, мате або парагвайський чай, прянощі. За кодом 0901 визначено каву, смажену або несмажену, з кофеїном або без кофеїну; кавову шкаралупу та оболонки зерен кави; замiнники кави з вмiстом кави в будь-якiй пропорцiї.
До групи 21 Розділу IV "Готові харчові продукти; алкогольні та безалкогольні напої і оцет; тютюн та його замінники" відносяться різні харчові продукти. За кодом 2101 визначено екстракти, есенцiї та концентрати кави, чаю чи мате, або парагвайського чаю і готовi продукти на їх основi або на основi кави, чаю чи мате, або парагвайського чаю; смажений цикорiй та iншi смаженi замiнники кави і екстракти, есенцiї та їх концентрати: екстракти, есенцiї та концентрати кави і готовi продукти на основi цих екстрактiв, есенцiй і концентратiв або на основi кави.
Згідно Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджених наказом Державна фіскальної служби України № 401 від 39.06.2015 року, до товарної позиції 0901 групи 09 "Кава, чай, мате, або парагвайський чай, і прянощі" включаються: (3) кава смажена (с кофеїном чи без кофеїну), мелена чи не мелена. До товарної позиції 2101 "Різні харчові продукти" включаються продукти, відомі як розчинна кава.
З матеріалів справи вбачається, що у графі 8 Сертифікату форми EUR. 1 № А 740738 від 06.01.2020 року зазначено: 1) roasted coffee (кава смажена), 2) instant coffee (розчинна кава).
Також у графі 8 Сертифікату зазначено кількість картонних ящиків з товаром: 1) roasted coffee - 3.105 ct, 2) instant coffee - 140 ct (ct - позначення картонних ящиків).
В графі 9 Сертифікату зазначено вагу щодо товару (кави в асортименті): 1) roasted coffee -15.317.88 кg, 2) instant coffee - 498,9 кg (Т.2 а.с. 65).
В експортній митній декларації країни відправлення 20DE485120337203E4 від 06.01.2020 року (другий аркуш) зазначена вага: 1) кaffee, gerоstet, nicht entcoffeiniert (кава смажена без кофеїну) 15.317,885 кg., 2) Auszгge aus Кaffee (Extraktkaffee) (розчинна кава) 498,9 кg.
На вказаному аркуші експортної митній декларації країни відправлення також зазначено кількість картонних ящиків з товаром: 1) кава смажена - 3,105 et, 2) розчинна кава - 140 et (Т.1 а.с. 28).
Тобто, дані Сертифікату EUR. 1 та митній декларації країни відправлення 20DE485120337203E4 щодо характеристик товару (його кількості, ваги, ціни, ін.) повністю співпадають.
Також, у пакувальному листі № 285 від 08.01.2020 року зазначена загальна вага, брутто товарів складає 15 816.785 кг., 35 540 пачок у загальній кількості картонних ящиків 3 245, загальна вартість поставленого товару (кави в асортименті) складає 70 087,80 євро (Т.1 а.с. 21).
Аналогічні дані щодо ціни товару також містяться в інвойсі та рахунку - фактурі № 285 від 08.01.2020 року (Т.1 а.с. 18 - 19).
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у всіх вищевказаних документах, які надано до митного органу, зазначений виробник і відправник товару - компанія компанії "J.J. Darboven GmbH & Co" та зазначена країна походження товару - Федеративна Республіка Німеччина (м. Гамбург), яка входить до Європейського Союзу. 
Матеріалами справи підтверджено, що позивач надав до митного органу лист - підтвердження EUR1 від 15.01.2020 року (англійською мовою та нотаріально завірений переклад з англійської на українську мову), яким компанія відправника товару "J.J. Darboven GmbH & Co" (Німеччина, м. Гамбург) підтвердила відповідність за кількістю між Сертифікат про доходження товару форми EUR. 1. №А 740738 від 06.01.2020 року та інвойсом 285 від ВІА гМБх (Т.1 а.с. 34 - 35). 
Отже, подані позивачем документи до Київської митниці разом з митною декларацією №UA100330/2020/470264 від 14.01.2020 року, містять всі необхідні відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості придбаного товару, його найменування (кава в асортименті), кількість  поставленого товару, що також підтверджено листом Київської митниці Держмитслужби від 20.02.2020 року № 7.8-1/15/11/3313 та не  спростовано представником відповідача ні наданими до суду документами, ні поясненнями.
Таким чином, Сертифікат про доходження товару форми EUR. 1. №А 740738 від 06.01.2020 року оформлений належним чином, містить достовірні відомості та підтверджує країну походження товару (Федеративна Республіка Німеччина, місто Гамбург).
Судом першої інстанції встановлено, що після отримання картки відмови ТОВ "Антекс Захід" надано до митного органу нову електронну митну декларацію № UA 100330/2020/470284 від 14.01.2020 року без застосування 410-й преференції (Т.1 а.с. 14). 
Також, позивач направляв до Київської митниці лист від 22.01.2020 року №1-1/20 про відновлення режиму вільної торгівлі відповідно до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, від 27 червня 2014 року, та застосуванням до ввізних товарів преференційного режиму.
За результатами розгляду звернення позивача від 22.01.2020 року №1-1/20 листом Київської митниці Держмитслужби від 20.02.2020 року № 7.8-1/15/11/3313 повідомлено, що для відновлення режиму вільної торгівлі TOB "Антекс Захід" на товари наданий оригінал Сертифікату з перевезення товару форми  EUR. 1 № А 740738 від 06.01.2020 року, виданий уповноваженим органом Німеччини. Печатка уповноваженого органу Німеччини, якою засвідчений Сертифікат, відповідає зразкам, доведеним ДФС. Дотримання умов «прямого транспортування» підтверджується CMR б/н від 08.01.2020 року та митною декларацією країни відправлення від 06.01.2020 року №20DE485120337203E4 (Т.1 а.с. 36 - 37).
Отже, здійснивши митне оформлення товару (кави в асортименті) за новою ЕМД відповідач визнав, що мав достатньо детальний опис вказаного товару і для митного оформлення за попередньо поданою електронною митною декларацією № UA 100330/2020/470284 від 14.01.2020 року із застосуванням 410-ї преференції.
Колегія суддів зазначає, що протягом 2018 - 2019 років позивачем здійснювалось митне оформлення партії ідентичного товару (кава в зернах та кава мелена), придбаного згідно зовнішньоекономічного контракту на поставку товару №1/2016 від 15.02.2016 року, із застосуванням преференційних ставок ввізного мита, що підтверджено наданими позивачем митними деклараціями, в графах 36 яких вказано про застосування позивачем при митному оформленні товару преференції 410 (Т.1 а.с. 50 - 234). 
При цьому, на той час у митного органу не виникало сумнівів у правомірності застосування позивачем преференційних ставок.
Вказаним листом Київської митниці Держмитслужби від 20.02.2020 року №7.8-1/15/11/3313 повідомлено позивача, що відповідно до статті 32 Доповнення І, сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 від 06.01.2020 року №А 740738 буде направлений до митного органу країни експорту для з`ясування питання щодо достовірності інформації, наведеної в підтвердженні походження товарів, та перевірки виконання критерію походження товару. Остаточне рішення щодо можливості застосування режиму вільної торгівлі до товарів, оформлених за ЕМД № UA 100330/2020/470284 від 14.01.2020 року, буде прийнято митницею після отримання відповіді від митного органу країни експорту (Т.1 а.с. 36 - 37).
Згідно з ч.1 ст. 45 Митного кодексу України, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.
Відповідно до п. 1 ст. 33 протоколу 1 до Угоди про асоціацію, подальші перевірки стверджень походження мають здійснюватись у довільному порядку або тоді, коли митні органи Сни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.
Відповідно до п. 2 ст. 33 протоколу 1 до Угоди про асоціацію, з метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат про походження товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, і веденої в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку.
Відповідно до п. 2 ст. 33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію, перевірка має бути здійснена пітними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які зважатимуть належними.
Роздруківкою електронного листування, яке засвідчене електронним цифровим підписом уповноваженого представника ТОВ "Антекс Захід" Короленка Р.А., підтверджено, що 27.04.2020 року уповноваженим представником ТОВ "Антекс Захід" зі своєї електронної адреси на електронну адресу виробника придбаного товару (кави в асортименті) - компанії "J.J. Darboven GmbH & Co Confirmation" (Федеративна Республіка Німеччина) направлявся запит з проханням повідомити, чи надходив до компанії чи до митного управління Гамбургу Hauptzoiiamt Hamburg від Київської митниці Держмитслужби запит щодо перевірки Сертифікату про доходження товару форми EUR. 1. №А 740738 від 06.01.2020 року (Т.1 а.с. 41 - 44).
Листом відправника і виробника товарів компанії "J.J. Darboven GmbH & Co Confirmation" (ФРН) від 27.04.2020 року підтверджено, що виробник не отримував жодного запиту Київської митниці Держмитслужби  щодо перевірки Сертифікату про доходження товару форми EUR. 1. №А 740738 від 06.01.2020 року. В матеріалах справи міститься переклад вказаного підтвердження з англійської на українську мову, підпис та копію якого засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №3715, 3716 (Т.1 а.с. 40).
Також, Головне митне управління міста Гамбург (Hauptzollamt Hamburg адреса: KoreastraBe 4, 11457 Hamburg, Федеративна Республіка Німеччина) на запит компанії J.J. Darboven GmbH & Co Confirmation повідомило електронним листом від 29 квітня 2020 року, що ні митниця, ні Федеральне агентство з перевірки походження товару в Мюнстері, не отримувало запиту Київської митниці щодо перевірки Сертифікату №А 740738 від 06.01.2020 року. Нотаріально завірений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №3778 переклад з німецької на українську мову міститься в матеріалах справи (Т.1 а.с. 47).
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що Київська митниця Держмитслужби не зверталася до Головного митного управління міста Гамбург з відповідним запитом та не повертало Сертифікат про доходження товару форми EUR. 1. №А 740738 від 06.01.2020 року до вказаного митного органу країни експорту для проведення його перевірки.
Згідно з частинами першою та другою статті 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні – це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем під час складення картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 100330/2020/00003 від 14.01.2020 року не дотримано вимог статті 256 Митного кодексу України, оскільки у вказаному рішенні не обґрунтовано причини відмови та не наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів. Так само, в картці відмови не вказано повну назву документу (Протоколу), виходячи з вимог якого неможливо ідентифікувати партію товару за Сертифікатом EUR.1.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сформована Київською митницею Держмитслужби картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 100330/2020/00003 від 14.01.2020 року є протиправною та підлягає скасуванню в судовому порядку.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 року по справі № 520/6240/2020 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 року по справі № 520/6240/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  25.02.2021 року