ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року 
м. Київ
справа №160/9286/18
адміністративне провадження №К/9901/534/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Калашнікової О.В.,  Соколова В.М., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за заявою  ОСОБА_1 
про ухвалення додаткового судового рішення
у справі №160/9286/18
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до Національної поліції України 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019 (головуючий суддя - Чабаненко      С.В., судді - Чумак С.Ю., Юрко І.В.)

ВСТАНОВИВ:
І. Історія справи
1.    У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної поліції України, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Голови Національної поліції України в частині не прийняття рішення на підставі заяви ОСОБА_1 від 08.10.2018 щодо бажання проходити службу в Національній поліції України;
- зобов`язати Голову Національної поліції України на підставі заяви ОСОБА_1 від 08.10.2018 року прийняти на службу до поліції шляхом видання відповідного наказу.
2. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2019, залишеним  без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Національної поліції України в частині не прийняття рішення на підставі заяви ОСОБА_1 від 08.10.2018 щодо бажання проходити службу в Національній поліції України. Зобов`язано Національну поліцію України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.10.2018 щодо прийняття на службу до поліції з урахуванням правової позиції суду, викладеної в цьому рішенні. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
3. 28 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом не здійснено розподіл судових витрат.  
4. Заява мотивована тим, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 було зупинено провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням у справі №160/1744/19. Зазначена ухвала була оскаржена позивачем до Верховного Суду, та постановою Верховного Суду від 09.10.2019 ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Третього апеляційного адміністративного суду. При цьому Верховний Суд зазначив, що оскільки адміністративна справа направляється для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, питання про розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не вирішується. Позивач вважав, що суд апеляційної інстанції має прийняти рішення щодо присудження йому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суми судового збору, понесеного позивачем за касаційне оскарження ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 про зупинення провадження у справі.
5. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №160/9286/18 відмовлено.
Короткий зміст ухвали апеляційної інстанції
6.    Ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019 обґрунтована тим, що оскільки за наслідками судового розгляду апеляційним судом постановою від 26.11.2019 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 у справі №160/9286/18 залишено без змін, здійснення судом апеляційної інстанції розподілу судових витрат нормами КАС України не передбачено.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
7.    У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019.
8. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про передачу справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
9.    В обґрунтування вимог касаційної скарги вказує, що в порушення вимог статті 242 КАС України апеляційний суд не застосував положення пп. «в» п. 4 ч. 1 ст. 322 КАС України, відповідно до якого у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Позивач вважає, що як особа, на користь якої ухвалено судове рішення, має право на відшкодування понесених ним витрат на сплату судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 про зупинення провадження у справі.
10. У відзиві на касаційну скаргу відповідач вважає доводи касаційної скарги необґрунтованими, та просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду - без змін. Відповідач зазначає, що судом апеляційної інстанції було зупинено провадження з власної ініціативи, та вказує на відсутність підстав у суду апеляційної інстанції здійснювати розподіл судових витрат.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
11.    Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2020 для розгляду справи №160/9286/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук А.В., судді - Калашнікова О.В., Соколов В.М.
12. Ухвалою Верховного Суду від 03.01.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
13. Ухвалою Верховного Суду від 12.02.2021 адміністративну справу призначено до судового розгляду у попередньому судовому засіданні.
ІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування
(в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин)
14. Кодекс адміністративного судочинства України
14.1. Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
14.2. Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
14.3. Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
14.4. За приписами пп. «в» п. 4 ч. 1 ст. 322 КАС України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
IV. Позиція Верховного Суду
15. Згідно з ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
16. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
22. Аналізуючи положення ч. 1 ст. 139, п. 4 ч. 1 ст. 322 КАС України, Верховний Суд зазначає, що розподіл судових витрат, зокрема, судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється судом апеляційної інстанції у постанові цього ж суду.
23. Однак, зі встановлених у справі обставин вбачається, що заявником понесено витрати за оскарження ухвали апеляційного суду в порядку касаційного провадження, тобто вказані витрати понесені позивачем не у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, що виключає застосування п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 322 КАС України до спірних правовідносин. Позивач помилково вважає, що факт сплати судового збору за оскарження ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019, зобов`язує суд апеляційної інстанції включити до змісту резолютивної частини своєї постанови розподіл судового збору, понесеного стороною за касаційне оскарження вказаної ухвали, оскільки такого обов`язку Кодекс адміністративного судочинства України не встановлює. 
24. Верховний Суд зазначає, що зі змісту статті 139 КАС України вбачається висновок про те, що судові витрати розподіляються при задоволенні позову, тобто судом, який вирішив питання про задоволення позовних вимог. Суд апеляційної або касаційної інстанції вирішує питання про перерозподіл судових витрат лише  випадку, якщо такий суд змінить судове рішення або ухвалить нове.
25. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам процесуального права, підстави для скасування чи зміни ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019 відсутні.
26. Згідно зі ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
27. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.
28. З огляду на результат касаційного перегляду справи, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі 160/9286/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	А.В. Жук О.В. Калашнікова   В.М. Соколов